I 9 I 
mellan nedfegdt ris. På mete nappar Löjan starkt, 
i synnerhet då flugor nyttjas till agn. 
JSjtta: Största nyttan gör visserligen Löjan, 
då hon begagnas till agn på krok för större fi- 
skar. Då hon under lektiden fångas i mängd, 
insaltas hon som strömming; men blir då alltid 
en föga smaklig föda, som endast fortares af 
dem, som äro i saknad af någon båttre. Torkad 
är hon ännu osmakligare. Då hon stekes hård t, 
så att de många fina benen icke märkas, blir 
hon en rätt, som kan framsättas på de förmög- 
nares bord. För roffiskarne och en del vatten- 
foglar är hon en lätt, tillgängelig föda. Tärnor 
och fiskmåsar, åtfölja alltid Lögstimmarne och 
underrätta fiskarena, hvarest Löjan leker. Af den- 
na fiskens fjäll tillredes i Frankrike den så kal- 
lade: Essence d'Orient, b varmed glasperlor fär- 
gas, så att de få utseende af äkta pärlor. Denna 
essence tillredes på följande sätt: fjällen tagas 
varsamt af fisken och samlas i ett kärl, uti hvil- 
ket vatten påfylles och , sedan man rifvit dem en 
stund, afhälles vattnet, nytt påfylles och rifnin- 
geu fortsättes, så länge fjällen lemna något färg- 
ämne ifrån sig. Då fjällens silfverfärg satt sig på 
botten af kärlet, afhälles vattnet varsamt. Det 
öfverblefna färgämnet blandas med en upplös- 
ning af husbloss, som upptages på spetsen af ett 
blåsrör eller dylikt instrument och införes uti 
tunna blåaktiga glaskulor, hvilka derefter omska- 
kas till dess färgämnet är jemnt utbredt på inre 
sidan af glaset. Sedan färgen torkat, fylles gla- 
set med vax. 
3, Rudor (Carassius.) 
Rudorya utmärka sig genom en bred, hop- 
tryckt och något tjock kropp, mun utan skägg- 
