194 
mässinggula. Bröst- Buk- och Analfenor röd akti - 
ga. Rygg- och Stjertfenaii hafva ryggens färg, 
stötande i rodt. Iris mörkt gul med kopparglans, 
beströdd med ytterst fina mörkgråa punkter. 
Vistelseort och lefnadssätt : Från Skånes 
yttersta gräns i söder till Guldbrandsdalen i Nor- 
rige, och måhända ännu högre mot norden, träf- 
fas Rudan inom vår halfö temligen alimänt i 
dammar, kärr och alla sådana mindre sjöar, som 
hafva dybotten, och hvilkas stränder äro beväxta 
med säf och gräs. I större sjöar, till och med 
Östersjön, finnes hon äfven; men uppehåller sig 
då alltid uti grunda, gräsiga och gyttjefulla vikar 
och föredrager alltid att vistas uti ett stillaståen- 
de och grumligt vatten. Rudan växer långsamt 
och blir sällan stor. Den största jag sett, vägde 
något öfver 2 och i denna skärgård uppgår 
hon sällan till hälften af denna vigt. Endast den 
varmaste tiden och då hon leker, uppstiger hon 
någon gång till vattenytan. Den öfriga delen af 
året, håller hon sig beständigt vid botten, der 
hon gräfver i dyn efter föda. Hon är mycket 
plågad af mask, (Lernaea cyprinacia Lin.) som 
vanligen fäster sig på fiskens hufvud; men an- 
griper någon gång äfven den öfriga kroppen , som 
af maskens bett synes rödfläckig. Vid 2 års ålder 
anses Rudan kunna fortplanta sitt slägte. Hon 
förökar sig starkt, och förtjenar att planteras i 
dammar, i synnerhet på sådana orter, der till- 
gång på annan fisk saknas. Om dammen anläg- 
ges så nära gården, att man äger tillfälle under 
sommaren mata Rudan med draf och dylikt af- 
skräde från brygghuset, växer hon fortare, och 
blifver deraf mycket fet. Af hela det slägtet till 
