203 
gång säges han uppnå i alns längd. Den största 
jag sett vägde 4 ^ ^ dess flåttiga utseende, 
kallas han på spe: Skomakare* och den förmå- 
gan, som fordom tillades honom, att curera sjuk- 
domar hos både menniskor och djur, har för- 
skaffat honom namn af Fiskarnes Läkare* hvar- 
med han ännu, på vissa orter, hedras af all- 
mogen. 
Födämnen: Gräs, dyjord och i synnerhet 
insecter och maskar. 
Fortplantning: Under varma dagar, i bör- 
jan af Juni , anställer Sutaren sin lek uti myc- 
ket gräsiga och grunda vikar med dybotten. Le- 
ken fortgår utan betydligt buller, och den myc- 
ket fina gulaktiga rommen afsättes på gräset. 
Fångst: Sutaren låter lätt fånga sig, hvar- 
till dess dumhet och tröghet i synnerhet bidra- 
ger. Så väl under lek tiden, som hela somma- 
ren, fcages han i ryssjor, katsor och någon gång 
äfven med not. På mete nappar han villigt, och 
man behöfver icke nyttja annat agn, än vanlig 
metmask. Han hugger glupskt i aguet och sväl- 
jer kroken prompt, utan ringaste omsvep. 
Nytta: Denna fisk hålles på några orter i 
högt värde, på andra föraktas han åter. I ko- 
nungariket Kongo, på Africanska kusten, borde 
hvarje Sutare, som fångades, a fl em nas för ko- 
nungens bord. Brott emot denna lag belades 
med dödsstraff. I Rom åter räknades han bland 
det sämre folkets näringsämnen *). I Sverige 
*) Quis non et viridis vulgi solatia, tincas novit. Auson. 
