kömite, som uppdrogs att föreslå de förändrin- 
gar i Sundhets-collegii organisation, h vilka kun- 
de anses nödige. 
År 1829 den 7 April utnämdes han till 
Commendör af Wasa-Orden. 
Sedan 1816, då rörelseförmågan i så betyd- 
lig mån försvagades och han således ej utan stor 
svårighet kunde bestrida sin vidsträckta practik, 
ägnade han sig hufvudsakligen åt gÖromålen i 
Collegium och vid Institutet. Vid det sednare 
ordnade och uppsatte han dess betydliga bok- 
samling, samt författade öfver den ej mindre än 
3:ne särskilta, fullständiga cataloger, efter olika 
planer. Den ena af dessa lät han på egen bekostnad 
trycka och utdelade den gratis. Likaledes för- 
fattade han systematiska förteckningar Öfver växt- 
samlingen, samt inventerings-cataloger öfver de 
anatomiska och chirurgiska samlingarne. 
Öfver flera anatomiska och chirurgiska verk, 
som han ansåg vara af särdeles värde, lemnade 
han utdrag och recensioner. Öfver de chi- 
rurgiska instrumenterna författade han ett större 
historiskt och descriptivt arbete, hvilket förva- 
ras i manuscript och är af betydligt värde. 
Ehuru aflägsen hans boning var, fann han 
sig dock sällan ensam; än sökte läkarne sjelf- 
va råd, än åter de sjuka. Han var alltid tillgäng- 
lig, alltid vänlig och upplysande, tjenstaktig, mot 
de behöfvande gifmild, och i hög grad hjelpsam* 
Ungdomens väl låg honom ömt om hjertat; den 
hade i Hagströmer en verklig fader. — Som 
lärare var han punktlig, samt hade ett lätt och 
klart föredrag. Liksom Rudbeck brukade han 
ofta inblanda infallen och roande historier för 
att icke trötta åhörarne genom ämnets enformig- 
