zg i 
bet. Han kunde aldrig vara syslolös, skydde in- 
ga besvärligheter, och var nästan allt för litet akt- 
sam om sin helsa. 
Aldrig försummade han Collegii samman- 
komster, om han ej var sjuk. På detta sätt för- 
flöt hans ålderdom i full verksamhet. De sednare 
åren började synen att blifva svag, och andra ål- 
derdoms-bräckligheter inställde sig. 
Den 20 Februari i83o sjuknade han med 
lindrig feber, men återställdes, så att han efter 
få dagar besökte Sundhets-collegii sammanträde; 
sjukdoms-tillfällena återkommo härefter häftigare 
än förut, hvarföre han genast vid hemkomsten nöd- 
gades gå till sängs, och var redan då liksom med- 
vetande att den stora flyttningen snart förestod. 
Han var under sjukdomen stundligen omgifven 
af sina närmaste anhöriga och vänner, så väl 
som af den studerande ungdomen. Förnöjd af 
sin långa och verksamma lefnad, väntade han 
med lugn den sista stunden, h vilken inträffade 
den 8 Mars i83o. 
Enligt den aflidnes eget förordnande blef 
han obducerad i närvaro af den vid Institutet 
studerande ungdomen, samt flere lärare. De för- 
nämsta fenomener, som vid obductionen fram- 
ledde sig voro: en afnötning af höftledernes ytor, 
saknad af de inre ledbanden (lig. rotunda) och deras 
gropar, ben växter från ledpannornes kanter, och 
ossification af de nedre extremiteternes pulsådror. 
Med sin älskade maka, som redan före ho- 
nom lemnat det jordiska (år 1 8 1 4)» hade han en 
son och en dotter. Den förre är Grosshandlaren 
Jacob Hagströmer; dottren Carolina Eleonora 
Elisabeth var gift med Medicinal-rådet Doctor 
Almroth. 
