34 
lemning af platina-saltet, som analyseradt fans 
innehålla en ringa qvantitet rhodium, svarande 
emot de små qvantiteter af moderlutens salter, 
som alltid orena kristaller, och från h vilka de 
kunna renas, genom en eller par omkristallise- 
ringar. — Det är således klart att, vid platina- 
malmers analys, bildas intet rhodium-salt, som 
har analogi med platina-chloriden. 
Emedlertid, för att utröna huru den röda 
chlorföreningen fÖr sig sjelf förhåller sig, upp- 
löste jag kaliuniTsaltet i vatten, fällde kalium 
derutur med kisel fluorväte-syra, silade, afdun- 
stade till torrhet, löste åter i vatten, hvarvid li- 
tet fluorkisel-kalium blef olöst, intorkade åter 
saltmassan, löste i concentrerad saltsyra pch in- 
torkade, för att utjaga den vid rhodiuni envist 
vidhängande fluorkiseln. Torra saltet är svart» 
brunt, ej kristalliniskt, mjuknar och fuktas lång- 
samt i luften, tål att gaiiska starkt upphettas, 
utan att chlor bortgår och utan att förlora sin 
löslighet. Om detta salt upplöses i concentre- 
radt kungsvatten och destilleras, så förändras det 
icke, färgen blir skönt och djupt röd, men ef- 
ter kungsvattnets afdqstillering fås, då den åter- 
stående syran mättas med kali, samma salt som 
det förut analyserade, Äfven då kaliumsaltet 
blandas med chlorsyradt kali och saltsyra och 
Jångsamt afdupstas, fås det vanliga saltet. Des- 
sa försök utvisa således att rhodium har en så 
liten benägenhet att upptaga 4 ^t. chlor att den- 
na förening hittills icke kunnat frambringas, hvar- 
ken för sig eller i form af dubbelsalt. 
Jag försökte nu huru rhodium skulle för- 
hålla sig, då det utsättes för en ström af chlor- 
gas i en högre temperatur. Rhodium, i det till- 
stånd af fin mekanisk fördelning, hvari det er- 
