3? 
jag anställde för att upptäcka hvari felet i dessa låg, 
fans, att hvad jag förut tagit för chlorur är ett 
liydrat af rliodoxid. Då den på torra vägen be- 
redda oxiden länge tvättas med vatten får man 
samma hydrat, men något kalihaltigt. Utveck- 
lingen af chlor, som äfven i de sednare försö- 
ken märktes, synes härröra af någon i oxiden 
jemte kalit qvarhållen salpetersyra, men den var 
nu ganska ringa. Då jag försökte att analysera 
detta preparat, medelst upphettning i en liten 
glasretort, fick jag vid glödgning endast vatten 
och spår af en gas, som dock icke var syrgas 
eller chlor. Vattnet vidhängde oxiden ganska 
envist, så att det först befans utdrifvet sedan 
oxiden en stund glödgat. Derefter reducerades 
oxiden med vätgas. På detta sätt erhöllos af 
100 d, oxid 6.o4 d. vatten och i5.36 d. syre. 
Vattnets syre är | af oxidens, och hydratet be- 
räknadt efter formeln B: + H består af 
Rhodium . . . 75. 9 
Syre . . . . 17. 5 
Vatten . . . 6. 6 
att, i det anförda försöket metallhalten utfallit 
litet större, kommer deraf att, vid dess oxide- 
ring på torra vägen, delar af metallen blifva 
oangripne, hvilka icke kunna afsöndras, emedan 
oxiden ej låter upplösa sig^ 
Jag blandade sedan det röda saltet af 
chlorkalium och chlorrhodium med pulver af 
kölsyradt natron och upphettade blandningen i 
en liten glasretort, till dess all gasutveckling upp- 
hört vid en temperatur, som ännu ej gick till 
glödgning. Gasen uppfångades öfver qvicksilf- 
¥er och kolsyregasen upptogs af kalihydrat» 
