38 
Dervid återstod 3.7 p. c, af gasens volum, syr- 
gas i den första, och 4» 5 proc. i den sista upp- 
samlade portion af gasen. Om oxiden hade 
Mifvit dervid reducerad till R från R så hade 
1 41 proc. syrgas bordt återstå. Den obetydliga 
qvantiteten syrgas som metallen i detta försök 
släppt , utvisar en benägenhet till förening emel- 
lan R och R. Det relativa förhållandet som i 
detta försök uppkommit emellan oxid och oxidul 
utvisar 3 och 4 ^ på en at. R, och torde ut- 
märka att dessa oxider förenas i flera förhål- 
landen. 
Den, vid bränning med salpeter och kali- 
hydrat, erhållna oxiden, har också samma sam- 
mansättning, som den genom det röda saltets 
sönderdelning erhållna, med den skillnad att 
den är endast som likväl, i stället för oxidul, 
upptagit kali. 
Så väl rhodoxiden som dess liydrat redu- 
ceras af vätgas, utan yttre värmes åtgärd, och 
upphettar sig dervid så länge reduction fortfar. 
Det är bekant att rhodium oxideras i brän- 
ning, och denna metall kan i detta hänseende 
ej räknas till de ädla, mer än ungefär nickel el- 
ler qvicksilfver. 100 d. rhodium , i det tillstånd 
af fördelning, hvari den erhålles, genom dess 
röda salters sönderdelning med vätgas, utsatte 
vid full glödgningshetta för luftens åtkomst, 
ökades hastigt i vigt till ii5 eller något deröf- 
ver. Under fortsatt bränning, h varunder det 
vägdes hvar io:de minut, tilltog vigten ganska 
långsamt och slutade att vidare ökas då den var 
118.25. Metallen var nu förvandlad till ett 
svart pulver. I ett annat försök slutade vigt- 
förökningen vid 1 1 7.9. Det är klart att dessa 
