4o 
all inblandning af chlor öfver , och den i retor- 
ten qvarvarande saltmassan löstes i vatten med 
röd färg. — Den med rliodoxid förenade svaf- 
velsyrade baryten kokades länge med concen- 
trerad saltsyra, livaraf större delen oxid utdrogs, 
dock blef ej barytsaltet färglöst. Lösningen i 
saltsyra var citrongul, men blef genom intork- 
ning röd och vatten upplöste rÖdt chlorrhodium. 
Till öfverflöd på bevis att dessa gula oxidsalter 
äro proportionella med de röda chlorsalterne, 
destillerade jag rÖdt kaliumsalt med svafvelsy- 
ra, erhöll saltsyra, oeh i retorten återstod ett 
svårlöst, mörkgult svafvelsyradt dubbelsalt, som 
i vatten löstes med gul färg, men i ganska rin- 
ga mängd. 
' Jag har dervid funnit anmärknings vär dt att 
rhodoxiden och dess föreningar med baser af 
saltsyran upplösas med gul färg, likasom af en 
syresyra, och att chloridens röda färg icke upp- 
kommer förr än genom vätskans kokning eller 
afdunstning till torrhet. Detta liknar en upp- 
lösning i chlorväte, hvarvid, först i den hö- 
gre temperaturen, syrans väte och oxidens syre 
förenas. 
Syresalter af rhodium erhållas bäst då det 
röda kalium- eller natriumsaltet löses i vat- 
ten, lösningen fÖrsättes med kolsyradt natron 
i ett ringa öfverskott utöfver hvad som fordras 
att jemt sönderdela chlorrhodium, hvarefter 
lösningen, som dervid obetydligt grumlas, stäl- 
les i ett öppet kärl att afdunsta. Vid en viss 
concentrering gelatinerar den och afsätter ett 
oxidhydrat, som uttvättadt kan lösas i syror 
med tillhjelp af värme. Det håller alkali och 
jag vet ej om det kan fås derifrån fullt befriad t» 
Lös- 
