42 
sammansättningen KS + RS^ Detta salt löses 
föga af svafvelsyra, som deraf färgar sig citron- 
gul. Af caustikt kali sönderdelas det i kokning 
och ger ett gult oxidhjdrat. Om denna oxid 
behandlas med saltsyra ger den rödt salt. Der- 
af följer således att den del af saltet som svaf- 
velsjrligheten reducerat stannat i upplösningen. 
Jag blandade lösningen med kolsyradt na- 
tron och afdunstade den , hvarvid en mörk, gul- 
grön oxid utfälldes i form af en gelatina, och 
den alkaliska vätskan, som gick igenom filtrum, 
var svagt grön såsom af ett kopparsalt. Denna 
färg härrörde dock från upplöst rhodium, ty 
då vätskan mättiides med saltsyra och afdun- 
stades blef den röd. Den fällda oxiden löstes 
i salpetersyra med en gulaktigt grön färg, men 
afsatte med det samma metalliskt rhodium. 
Det ser deraf ut som hade rhodoxidulen likt 
kopparoxidulen benägenhet att sönderdelas till 
oxid och metall vid upplösning i syror. 
Ehuru rhodium icke upplöses af kungsvatten 
kan det likväl upplösas i sammansmältning med 
surt svafvelsyradt kali, en omständighet som 
för analysen är af den största vigt, emedan 
man derigenom kan upptäcka och utdraga ur 
platina, iridium och osmium äfven ganska små 
qvantiteter af denna metall. Rhodium upplöses 
vid glödgning med utveckling af sva fvelsja^lighet, 
men lösningen går långsamt och fordrar att den 
platinadegel, hvari lösningen sker, skall kunna 
betäckas med ett väl slutande lock, om icke 
Öfverskottet af syra skall hastigt bortröka. Så 
snart, vid lockets aftagande, saltets yta stelnar 
och kristalliserar, tages degeln af elden, af- 
s valas, saltet utdrages med kokande vatten och 
det olösta behandlas med en ny portion salt. 
