53 
LXXXIX p. i5o) anställt försök, hvad vi der- 
om vetat är resultatet af deras arbeten; men 
det följande skall visa huru otillräckligt det va- 
rit för en vägledning vid analytiska försök. 
Extraction af iridium, Iridium förekommer 
<lels såsom en beståndsdel af platinamalmen, 
dels i förening med osmium utgörande en egen 
nativ legering. I fÖrra fallet upplöses den af 
kungsvatten jemte platinan eller stannar såsom 
ett svart pulver olöst. Då urskiljandet af iri- 
dium från platinan är just ett föremål för ana- 
lysen, skall jag uppskjuta dess omtalande till 
den analytiska methodens beskrifning och här 
uppehålla mig vid sönderdelningen af osmium- 
iridium. 
Dessa tvenne metaller sammanhållas med en 
fasthet, som man har skäl att förundra sig öf- 
ver , då båda metallernas relativa ställning i den 
electrochemiska serien icke synes vara betydligt 
olika. 
Alla försök till sönderdelning måste före- 
gås af föreningens puiverisering. Den bildar 
större eller mindre pailletter, som äro ganska 
hårda och af mycken fasthet. De kunna icke 
väl sönderstötas i stenmortel, emedan man der 
icke kan använda nog hårda slag. Det sker 
bäst i en mortel af stål elkr i ring på en stål- 
häll, men deras hårdhet är så stor, att om 
om slaget är något hårdt så intrycka de sig i 
stålet och fästa sig. De sönderslås först genom 
stötning, så mycket möjligt är, och rifvas se- 
dan ända till dess pulvret blir så fint att det 
kan utbredas öfver handen såsom graphit. Se- 
dan de en gång äro sönderstötta, går rifningen 
till finare pulver temligen lätt. Man bör icke 
spara i rifning, emedan allt det fina genast sön- 
