65 
det vätskan behåller en gulgrön färg. Dessa 
phenomen synas uppkomma derigenom, att chlo- 
ruren cliemiskt förenas med chlorväte och ut- 
gör då den gula förening som kan intorkas utan 
att förlora sin löslighet, som af litet vatten upp- 
löses och som af mera vatten utfälles. Djlika 
föreningar af chlorväte med andra metallers chlo- 
rurer äro förut bekanta. 
Med chlorkalium ger den ett grönaktigt, strå- 
ligt kristalliserande dubbelsalt, som fås då en 
upplösning af sesqvichloruren fälles med alko- 
hol och den brunaktiga spirituösa vätskan de- 
stilleras, hvarvid något iridium reduceras till me- 
tall och en annan del till chlorur. 
Äfven med chlor-ammonium bildar den ett 
dubbelsalt. Om kalium-iridium-chlorid i fint 
pulver Öfvergjutes med caustik ammoniak, så upp- 
kommer om några ögonblick en fräsning, hvar- 
vid qväfgas utvecklas, vätskan blir brun och ett 
ljust, nästan hvitt ämne blir olöst. Silas vät- 
skan och afdunstas till torrhet, samt löses i gan- 
ska litet vatten, så blir ännu en portion af det 
hvita eller ljusgrå ämnet olöst. Lösningen är 
gulaktigt brun. Blandas den med alkohol, så 
fälles ett salt, som i den spirituösa vätskan ser 
brunaktigt ut, men blir efter torkning grått åt 
brunt. Det är lösligt i vatten och består af 
Mi+NH^a. 
Det olösliga ämnet som ammoniak i före- 
gående försök bildar af kalium-chloridsaltet, är 
efter torkning ljusgrå tt åt grönt, något lösligt i 
vatten, så att det under tvättning minskas och 
återfås oförändradt ur tvättvattnet genom afdunst- 
ning. Upphettadt smälter det något, pöser och 
sönderdelas med lemning af 56.5 proc, iridi- 
um, hvilket således är mer än föregående lös^ 
