83 
de af handens värme blefvo flytande. Ännu 
närmare till gasens utgångsända, der öppningen 
var trång och luftombj^tet gick trögare, hade 
bildadt sig mörkt cinoberröda kristall-vegetativ^ 
ner, som icke blefvo flytande då de af handen 
uppvärmdes. Att de gröna och de röda kristal- 
lerne voro chlorur och chlorid med kris tall vat- 
ten, är ingen tvifvel underkastadt, men livad 
de gula kristallerne voro är icke afgjordt. De 
voro antingen sesqvichlorur eller chlorid med 
mer kristallvatten. Jag håller det sednare för 
sannolikast, dels af den rent gula färgen, dels 
af lättsmältheten» 
Dessa föreningars förhållande till vatten är 
ganska märkvärdigt. Jag afskar den sista ku- 
lan, som innehöll endast chlorid, och tillsatte 
vatten. Ghloriden löste sig deri genast med ci- 
trongul färg, som drog åt grönt, jag satte till än- 
nu Jitet mer vatten, den blef deraf vackert grön, 
och luktade i det samma af flygtig oxid. Inom 
några ögonblick mörknade vätskan, blef ogenom- 
skinlig, afsatte ett blåaktigt, flockigt, lätt coa- 
gulum af metalliskt osmium och chloriden ha- 
de förvandladt sig till flygtig oxid, metall och 
saltsyra. Deraf blef således klart att den flyg- 
tiga oxiden håller mer än två atomer syre. 
Jag behandlade nu cliloruren på lika sätt, men 
den hade satt sig så, att i samma kula fans 
mycket af de gula lättsmälta kristallerne, Chlo- 
ruren upplöstes i ganska litet vatten till en 
vackert grön vätska, som af en enda droppa 
mera vatten genast blef ogenomskinlig. Ett li- 
tet prof der^f, visade att chloruren af mera vat- 
ten genast sönderdelas på samma sätt som chlo- 
riden. Jag inliällde den concentrerade vätskan 
i en flaska. Den var ogenomskinlig, men man 
