8p 
och med litet qvicksilfver. Den lemiiades i 4^ 
timmar, livarmider den ofta omskakades, och då 
lukten af osmiumoxid försvunnit, silades den. 
Vätskan var brunt purpurfärgad. Den afdunsta- 
des till torrhet och lemnade ett mörkbrunt salt 
i en något elflorescerad massa. Detta salt löste 
sig i alkohol med en präktig röd åt purpur dra- 
gande färg, fullt så skön och intensiv, som den 
af mangansyradt kali. Alkoholn lemnade olöst 
ett salt som, väl uttvättadt, löste sig i vatten 
med mörkt purpurbrun färg. Båda dessa salter 
voro alldeles qvicksilfverfria och voro dubbel- 
salter innehållande chlorammonium. Det förra 
af dem anser jag för sesqvichlorid, och det sed- 
nare för sesqvichlorur. 
Sesqvichloriden sönderdelas icke i destilla- 
tion af alkohol; öfverlemnad åt frivillig afdunst- 
ning bildar den en brun oredigt , i form af efflo- 
rescens, kristalliserad massa, som löses i vatten 
med en djup, till ogenomskinlighet mörkröd 
färg, som genom utspädning öfvergår till vackra 
nuancer af purpurrödt och rosenrödt. • — - I torr 
destillation ger det salmiak, saltsyra, och redu- 
ceradt osmium. Det ändrar icke färg af alka- 
lier, m^n om det . med öfverskjutande alkali di- 
g^reras, så inverkar ammoniaken derpå, och lä- 
gre oxidationsgrader synas uppkomma. 
Hvad jag nu anfört, om chlorosmiums för- 
hållande till chlorkalium och chlorammonium 
visar en stor öfverensstämraelse emellan denna 
metalls föreningar, och dem af iridium. Deraf 
uppkomma, dä båda metallerna också synas 
vara isomorpha, blandningar och sammankri- 
stalliseringar af bådas dubbelsalter, h var vid os- 
miumsalterna vida starkare emotstå inflytelsen 
K. V, A.^ HandL 1828, St. I, 8 
