95 
jif en spiritus-lampa. Lägger man ett litet sol- 
grand af osmium, nära kanten af ett platinableck 
och håller denna kant i lågen af en sprituslam- 
pa, så att osmium upphettas, men en del af lå- 
gen obehindradt uppstiger vid platina-löfvets 
kant, så blir lågen der på en gång lysande, så- 
som om der brunne ren oljbildande gas. Orsa- 
ken dertill är lätt insedd, oxiden syrsätter vä- 
tet och kol och osmium fällas tillsamman i so- 
lid form inuti lågen, glödga och lysa. Samma 
verkan har, af lika eller analoga orsaker, chlor- 
gas, då den ledes mot lägen af en spirituslam- 
pa. Lysandet på lågen fortfar, så länge något 
af osmium är qvar. Har man, i stället för os- 
mium, iridium som håller ett spår af osmium, 
och upphettar det på samma sätt, så ser man 
tydligt huru lågen för ett ögonblick blir lysan- 
de, ehuru ej så frappant, som af rent osmium; 
men det upphör snart, icke derföre att allt os^ 
mium är borta, utan derföre att båda oxiderat 
3ig till en eldfast förening, som icke oxideras 
högre. Sk jutes nu platinalöfv^et så in i lågen, att 
metallen kommer i lågens innersta, ej mer brin- 
nande del, så reduceras metallen; i kanten af den 
yttre lågen tändes den åter , glöder ett ögonblick 
och gör lågan lysande, och sen kan den upphet- 
tas till hvitglödgning utan lukt af osmium eller 
utan att förändras. Efter ny reduction åter- 
kommer phenomenet igen och är ganska tydligt, 
ännu sedan lukten ej med tydlighet ger bild- 
ning afosmiumoxid tillkänna, då den reducera- 
de metallen upphettas under det man luktar 
derpå. Jag har på detta sätt funnit osmium i 
iridium, som jag först behandlat med syrgas, 
sedan reduceradt och förvandlat till chlorur; vid 
båda tillfällena bortgick osmium; sedan togs den- 
