io4 
mängd: platina, jern, iridium, koppar, rliodium^ 
palladium ocli osmium. Iridium och osmium 
finnas i platinamalmerne på tvenne sätt, antin-^ 
gen såsom verkliga legeringar med de öfriga 
metallerna, eller såsom i deras massa insmälta 
små partiklar af osmium-iridiura. 
I förra fallet upplösas de jemte platinan, i 
det sednare q varblifva de olösta i form af glän- 
sande hvita flittror, så fina och lätta att de 
kunna utstrykas öfyer huden. — * När större 
korn osmiumiridium blifva qvar olösta, är det 
bevis på att de ej blifvit riktigt urskiljda. Det 
kan ibland vara af vigt att bestämma deras re- 
lativa myckenhet, och det sker bäst genom det 
Öfrigas upplösning. 
Qvantiteten af det prof som tages, bör ej 
vara för stort; 5 grammer är redan mycket, 2 
grammer har synts mig beqvämligast. Likväl 
måste man ibland, när frågan är att med all 
precision bestämma qvantiteten af någon be- 
ståndsdel, som ingår i ganska liten qvantitet, upp- 
lösa mycket större qvantiteter, hyarvid man neg- 
ligerar alla andra beståndsdelar än den som sökes. 
Jag gör upplösningen af den vägda malmen, 
medelst kungsvatten i en tubulerad glasretort, 
försedd med ett afkyldt förlag. Den syra som 
öfverdestillerar under upplösningen är gul; det- 
ta kommer icke endast af chlor, utan af lös- 
ningens beståndsdelar , som, i ett fint moln, ge- 
nom fräsningen uppkastas, och hinna ej alla 
återfalla innan qväfoxidgasen för er in dem i re- 
torthalsen. Till och med pailletter af osmium- 
iridium finnas ibland på detta sätt öfverfÖrde. 
Syran afdestilleras till dess att vätskan har sy- 
rups stadga, och stelnar under afsvalning. Salt- 
massan 
