io5 
massan löses i så litet vatten som möjligt och 
utg jutes med vederbörlig försigtighet. — Det 
olösta qvarlemnas, och den öfverdestillerade 
syran slås tillbaka derpå och oradestilleras. Der- 
vid upplöses vanligen hvad som första gången 
bief olöst. Vätskan afdestilleras på lika sätt 
till syrups stadga. Om destillatet ej är färg- 
fritt, måste det än en gång omdestilleras. Det 
innehåller vanligen osmiumoxid, hvaraf något 
vid omdestilleringarna förloras; men qvantiteten 
deraf är ganska ringa i allmänhet. 
Det färglösa destillatet utspädes med vatten 
och mättas nära med caustik ammoniak, eller, 
då man finner detta för kostbart, med kalkhy- 
drat. Det måste dock behålla syra i Öfverskott. 
Ändamålet med mättningen är att hindra sja-ans 
sönderdelande inflytelse på dén svafvelbundna 
vätgas, hvarmed vätskan sedan fälles. Fällnin- 
gen bör ske i en flaska som kan korkas , och 
som är nära full. När vätskan håller fritt svaf- 
velbundet väte, korkas flaskan, och lemnas att 
klarna. Dertill åtgår ibland en och annan dag. 
Det klara afdrages med håfvare, och svafvelos- 
mium tages på ett vägdt filtrum, der det tvät- 
tas, torkas och väges. Theoretiska samman- 
sättningen af det så erhållna svafvelosmium är 
60.6 proc. metall; men det fås ej fritt från öf- 
verskott på svafvel , för fuktighet och någon 
o^xidering under torkningen. Efter några försök 
pä vägda qvantiteter, har jag funnit detta svaf- 
velpsmiiim, sådant det i anförda försök fås, hål- 
la från 5 o till 52 proc. osmium. Qvantiteten 
deraf är vanligen så liten, att det för profvets 
precision är af ingen vigt om man gör ett fel 
K, K A. Handl. 1828^ St, L 9 
