salt och Fätskan afdiinstas till torrhet. Koksal- 
tet tillsättes att hindra bildningen af platina- 
chlorur. I denna mera concentrerade^yra, upp- 
löses litet iridium, men om den icke användes, 
skulle anraärkningsvärdt platina stanna i iridium. 
Då den intorkade massan upplöses blir irl- 
diumoxid olöst. Vid tvättning med rent vatten 
går den nästan alltid genom filtrum; den måste 
derföre tvättas från platinalösningen med en svag 
lösning af koksalt, och derefter från detta -pied 
en svag lösning af salmiak, som sedan i glödg-- 
ning förflygtigas. Pen brännes med filtrum , ré^ 
duceras med vätgas och vägdes. Den iridiumhal- 
tiga lösningen af natronsaltet, blandas med kol- 
syradt ^latron, intorkas och brännes. Man får 
då en blandning pf platina och iridiumoxid, som 
utlakad från saltet, behandlas med kungsvatten 
och lemnar iridiumoxid olöst. Ur lösningen fäl- 
ler caustik ammoniak ännu ett spår af brun iri- 
diumoxid, som dock ej är alldeles fritt från pla- 
tina. Iridoxiden reduceras och vigten adderas 
till den förra. För att nu få platinans vigt, har 
man först den gemensamma yigten af platina 
ined rhodiumoxid och iridiumoxid, från hvilken 
rhodoxidens vigt är dragen. Sedan man nu fått 
vigten af iridium, tilläggas 12 proc. af metallens 
vigt, som ger vigten af iridiumo^iden, och då 
denne afdrages återstår vigten af platinan. Att 
afskilja, reducera och väga platinan ur dessa so- 
lutioner förlänger operationerna, utan att öka 
precision. !— 
JB. Behandlingen af den spirituösa vätskan. 
Den inhälles i en flaska, som har inslipad propp, 
hvarefter svafvelbunden vätgas inledes, till dess 
vätskan är mättad. Den tillslutes då och lem- 
nas på ett varmt ställe för 1 2 timmar, hvarun- 
