I 10 
der svafvelmetallerna fällas. Stiiridörn är clå 
lösningen röd, antingen af rhodiam eller ses- 
qvichlorid af iridium. Vätskan silas, hvarefter 
alkoholn afdunstas; derunder afsättes ännu mer 
svafvel metall, som iägges till den förut erhåll- 
na. Den består nu af svafveliridiura, svafvel- 
rhodiura, svafvelpalladium och svafvelkoppar, och 
den genomgående lösningen håller jern med li- 
tet iridium och rhodium samt spår af mangan. 
Vid alkoholns afdunstning fastnar på kärlet en 
liksom fet illaluktande svafvelmetall, som man 
ej kan få bort. Sedan all lösning är afsköljd 
derifrån, slår man litet caustik ammoniak i skå- 
len, hvaraf den lossnar. Den inhälles då i en 
platinadegel, vätskan afdunstas till torrhet, och 
derpå inläggas de tvättade svafvelmetallerna, som 
rostas i degeln, så länge någon svafvelsyrlighet 
bildas. Efter slutad röstning öfvergjutes mas- 
san med concentrerad saltsyra som färgar sig 
grön eller gulgrön, derigenom att den upplöser 
basisk svafvelsyrad kopparoxid och basisk svaf- 
velsyrad palladiumoxid. Olöste blifva oxider af 
iridium och rhodium samt något platina. 
Lösningen i saltsyra försättes med chlor- 
kalium och salpetersyra, hvarefter den afdun- 
stas till torrhet; man erhåller då en mörk salt- 
massa som innehåller chlorkalium, kalium-kop- 
parchlorid och kalium-palladiumchlorid. De två 
första af dessa salter äro lösliga i alkohol af 
0.833, och kunna dermed utdragas, då deremot 
palladiumsaltet blir olöst. Det kan tagas pä ett 
vägdt filtrum och tvättas med alkohol. Det in- 
nehåller 28.84 proc. palladium. Man kan ock 
upplösa det i kokhett vatten, fälla med cyan- 
qvicksilfver, och på detta sätt bestämma halten 
af palladium, men med mycket mer omgång. 
