i46 
eller mindre tjockt rostadt skal träffas alltid en 
gröngul kopparkisartad kärna, hvars diameter 
varierar efter stenens storlek före röstningen. 
Men deruti att, genom en större fördelning, ytan 
hos hvarje liten bit aftager i vida mindre pro- 
portion än kubikinnehållet, ligger utan tvifvel 
orsaken, hvarföre skärstenen, då den är sönder- 
bokad eller pul veriserad rostar så betydligt for- 
tare, än då den är i gröfre bitar, och då detta 
vilkor kan uppfyllas endast genom jlamungs- 
rostning ligger häruti förmodligen ett af dennes 
företräden framför röstning i grop. 
Märkvärdigheten af dessa nya bildningar 
blir ännu större derigenom, att de upptagit en 
vida högre kopparhalt, än skär stenen före röst- 
ningen ägt. De af dessa bildningar, som till 
sammansättning likna första klassens skärstenar, 
äro redan vid samma klass anförde, tillika med 
de omständigheter, h varunder de alstras. Der- 
emot höra till denna 3:dje klass de gulgröna 
kopparkisfärgade kärnorne* Deras svafvelhalt 
är lika hög med de fyra redan anförda till den^ 
na klass hörande skärstenar. 
På tvenne sådane, af rostade skal omgifna, 
rå kärnor j den ena från en skärsten, som blott 
genomgått första elden, den andra från en un- 
der längre tid i pyramidalroste rostad koppar- 
kishaltig svafvelkismassa, äro analyserna anför- 
da under N:o i'^ och i8. Med kopparkisens färg, 
metalliska glans och förhållande i öfrigt, hafva 
dessa kärnor dock en dermed olika sammansätt- 
ning, dels är deras kopparhalt mindre, dels in- 
nehålla de en del af jernet på en annan svaf- 
velbindningsgrad. 
Likasom föregående klassens skärstenar lå- 
ta de till tredje klassen hörande ock beräkna 
