I 82 
stod på de lägre delarna af kolfven, der vatten 
möjligen äf ven hade afsatt sig. Genom ny upp- 
värmning af kulan, sedan mynningen hade hlif- 
vit tillsluten med korken, utdrefs ytterligare det 
vatten som ännu återstod, och sedan allt vatten 
gått öfver samt hlifvit derefter fördrifvet, väg- 
des apparaten afsvalnad, då förlusten tillkänna- 
gaf vattnets vigt. Sedan mynningen ännu alltid 
med korken hlifvit såsom förut tilltäppt, förflyg- 
tigades qvicksilfver-chloriden genom upphettning, 
så att den hel och hållen samlades ofvanom Jij 
och till det mesta nedanom den kulformiga ut- 
vidgningen. Om apparaten kallnad å nyo väg- 
des, fann man alltid att ingen del af sublima- 
tet härunder bortgått. Genom afskärning emel- 
lan kulan och n fick man derstädes lätt båda 
chloriderna åtskilda och bestämda till vigten,på 
samma sätt som vid den förut beskrifna till- 
ställningen. Som likväl en eller annan milligramm 
vatten ännu kunde vidhänga sublimatet, borttogs 
detta genom utsättande för evaporationsklockan; 
äfvenså glödgades den nedre afskurna delen af 
kolfven, med iakttagande af vigten före och efter 
glödgningen, i händelse något qvicksilfver-chlorid 
qvarstannat. 
Jag går nu att redogöra för de särskilta 
salter jag genom förening af qvicksilfverchlorid 
med electropositiva metallers chlorider tillväga- 
bragt, och vill då, i öfverensstämmelse med den 
åsigten, att qvicksilfverchlorid vore att anse så- 
som syra och den andra chloriden såsom salt- 
basis, benämna dessa salter och der vid helst be- 
gagna den latinska nomenclaturen. Då således, 
i grund af nyssnämde sätt att betrakta dessa 
kroppar, qvicksilfver-chloriden skulle betecknas 
med namnet Acidum Chloro-Hjdrcu^gyricum j. 
