i 83 
blefve saiternas allmänna benämning Chloro-Ilj'' 
drargjriaSj, och basens namn skulle uttryckas, 
icke med ett namn som antydde chlor såsom 
beståndsdel i densamma, emedan det borde för- 
stås af sig sjelft att saltbasens electronegativa 
princip vore densamma som syrans, utan blott 
med adjectivum af radicalen. Jag skulle såle- 
des anse det lämpligare att säga t. ex. Ghloro- 
Hydrargyrias Ferrosus, än Chloro-Hydrargyrias 
Ghloridi Ferrosi eller Chloro-Ferrosus. 
Chloro-Hjdrargjrias Kalicus, 
Bland electropositiva chlorider har jag fun- 
nit den af kalium hafva egenskapen att förena 
sig i trenne särskilta proportioner med qvick- 
silfver-rchloriden, ett förliållande hvilket ej sy- 
nes inträffa hos de öfriga baserna. —.Om en mät- 
tad kall upplösning af kaliumchlorid blandas 
med pulver af qvicksilfverchlorid, så upplöses 
denna lätt och i mängd, men snart börja klim- 
par af hårfina kristaller bilda sig, och något me- 
ra af qvicksilfver-chlorid upptages svårligen, om 
ej lösningen blandas med litet vatten eller lin- 
drigt uppvärmes. Sker detta sednare, äfven en- 
samt, så upplöses ännu en betydlig portion qvick- 
silfverchlorid, i synnerhet om värmen ökes till 
omkring 5o a 60*^. Låter man då den tunga lös- 
ningen svalna, så stejnar nästan hela liquidum 
till en seg asbestlik massa af hvita, silkqsglän- 
sande nålar. Sedan således intet mera af qvick- 
silfverchlorid blifvit upptaget vid den nämde 
temperaturen, silas lösningen, qvarhållen på ett 
varmt ställe, och lemnas sedermera att afsvalna, 
då den nämde, asbestlika kristallisation genast 
går för sig. För att anställa en analys af detta 
salt, upptogos kristallnålarne och pressades emel- 
