190 
sam ut, och det, som derefter anskjuter, utgör ic- 
ke annat än den förening, hvarom vi redan talat. 
Äfvenså försökte jag, att till en kall mättad upp- 
lösning af qvicksilfverclilorid tillblanda en ny, 
ungefärligen lika stor portion af sistnämde chlo- 
rid upplöst, samt att derefter lemna blandningen 
åt en sjelfvillig evaporation ; men de afsatta pris- 
matiska kristallerne skiljde sig i hufvudsaken ic- 
ke ifrån det redan beskrifna saltet, ehuru analy- 
sen af dem gaf några procent mera natrium- 
chlorid, som icke kunde anses annorlunda än 
såsom mekanisk inblandning, (helst under an- 
skjutningen cuber af natriumchloriden afsatte 
sig bland de prismatiska kristallerna), ehuru 
kristallerne voro större och nu tydligt till- 
kännagåfvo en sexsidig prismatiskt form, på sätt 
ofvanföre blifvit nämdt. 
Chloro-Hjdrargjrias Lithicus, 
Lithionchlorid upptager på vanligt sätt 
qvicksilfverchloriden, och lemnar efter afdunst- 
iiing i svag värme nålformiga kristaller; åtmin- 
stone en del af föreningen är deliquescent, men 
en annan del, utgörande de nämde nålarne, sy- 
nes bibehålla sig i luften. Det är således an- 
ledning till att tvenne särskilta föreningar i oli- 
ka proportioner existera. 
Chloro-Hjdrargjrias Barjticus, 
En mättad kall upplösning af Bariumchlo- 
rid, försatt till mättning med qvicksilfverclilorid, 
lemnar, efter frivillig afdunstning, först en liten 
portion rhombiska låga prismer, hvilka ej äro 
annat än fri qvicksilfverclilorid; sedermera an- 
skjuta vanligen strålar eller blad, sammanställ- 
da i Prehnitlikä grupper, och slutligen små taf- 
