Thunber(^ gick således den vanliga vägen ^ 
Scholan, xicademien igenom. Han hade den lyc- 
kaii att ledas af utmärkta Lärare. I Scholan under- 
vistes han af sedermera Domprosten Håkan Sjö- 
gren, och till Academien i Upsala inträdde han 
om hösten 1761, i denna Academies mest lysan- 
de period. Här valde han Medicinen till sitt huf- 
vudyrke, och han slutade sin Academiska curs 
med disputationen pro Gradu år 1770. 
I afsigt att förkofra sig i Medicinska stu- 
dierne, sökte och erhöll Thunberg res-rummet 
uti Stipendium Kfdireanum, och utreste till följe 
deraf i Augusti 1770 ö^y ex Köpenhamn och. Hel- 
singör på ett Holländskt fartyg till Amsterdam, 
Här träffade han Burmannerne , Fader och Son, 
den förre LiNNÉ's vän, den sednare hans Lärjunge. 
Denne Llef straxt för Thunberg hvad hans fader 
varit för Linné. Ty liksom Burmänns fader q var- 
höll Linné till dess han slutligen erhöll sin sta- 
tion hos Cliffort, sä heredde äfven Sonen åt 
Thunberg förhållanden, h vilka förde honom slut- 
ligen till LiNNÉ's Lärostol. Thunberg fick under 
de mest smickrande utsigter och löften , hvilka 
ärligen uppfylldes, det uppdrag att för några 
Holländska Blomsterälskares och Botanisters räk- 
ning göra en resa till Hollands ultramarinska be- 
sittningar, Gap, Java och Japan, för att der 
samla växter och frön. 
Men såsom beslutet härom ännu ej mognat, 
och expeditionen icke var färdig att afgå, be- 
gagnade Thunberg mellantiden att göra en resa 
till Paris, der han i synnerhet använde sin tid 
att förkofra sig i det practiska af Läkarekonsten, 
så mycket mera nödvändigt som hans nya uppdrag 
icke kunde åt honom öfverlemnas utan i egen- 
skap af Ost-Indiska Gompagniets Läkare. Att 
