252 
af Linnérs Genera plantarum, ocli i Givielin's af 
Linné s Species ^■") , således i upplagor af Linnérs 
egna arbeten, samt dessutom i Wh.ldenows Pro- 
dromus Flor^ Berolinensis j, Witiierings Arren- 
^ement j och Schultes's Österrikiska Flora. Nu- 
mera lägger nian föga vigt på dessa förändrin- 
gar, och Linné's System har återfått sitt ursprung- 
liga skick, hvaruti det äfven bäst uttrycker dess 
odödliga Författares idee, att med ett artificielt 
System förena det naturliga, så vidt det sednare 
kan tjena till det förras ändamål, och hvilket 
problem äfven i detta Sj^stem är oöfverträffligen 
upplöst. 
Vi behöfva ej, och vi kunna icke ingå i 
en granskning af värdet af Thunbergs litteraira 
verksamhet. Detta värde beror dels på det be- 
grepp man gör sig om Naturalhistoriens förhål- 
lande till den öfriga civilisationen, dels på det 
omdöme man fattat om de olika sätt att behandla 
dess Studium , ämnen af för stort omfång för att 
här af handlas. Orättvis vore man, om man 
ville bedömma en Naturforskares verksamhet ef-r 
ter något annat än det skick vetenskapen hade 
på hans egen tid. Om en annan tid sedan in- 
träffar, der vetenskapen får en förändrad och hö- 
gre riktning, så är det möjligt att den icke ha- 
de kunnat erhålla den om ej den förra hade fö- 
regått. 
Det var vetenskapens naturliga gång, att se- 
dan Linné bragt reda deruti, skulle insamlandet 
af nya materialier bhfva nödvändigt. Ty Linné 
hade användt de redan för hand varande. Åter- 
gången till en ny utveckling af de allmänna åsig- 
*) Gmelin indrog äfven Icosandria, hvarigenom Syste- 
met blef ännu mera] artificielt. 
