253 
terna kunde endast fortskyndas i den mon som 
ifren att samla, visade sig verksam. Och i detta 
afseende bar Thunberg under sin period gjort 
mera än någon af lians samtida. 
Dock aldrig, äfven sedan vetenskapen tagit 
en mera philosopliisk gång, kan behofvet af nya 
S^imling^ förlora i värde. Hvad som för 60 år 
tillbaka dref Thunberg öf ver Indiska baf vet , dref 
i vår tid v. Humboldt öfver det Atlantiska och Ro- 
bert Brovv^n öfver det Stilla, tvenne Naturfor- 
skare, hvilka, jemte Jussieu, mest af alla bidra- 
git till Naturvetenskapens närvarande riktning. 
Vill man således jemföra Thunbergs förtjen- 
ster med Linné's, så skulle man fmna att de 
sträfvat åt skiljda riktningar. Linné sökte Öfver 
allt lagar och enhet; Thunberg öfverallt specia- 
litet och mångfald. Linné gick långt fram om 
kommande tider; Thunberg blef inom behofvet 
och stämningen af sin egen. Linné upptäckte 
knappt en enda växt; Thunberg upptäckte 1 000. 
Den ene ordnade det Ghaos, som låg för hans 
fötter, efter bestämda lagar; den andre gaf dessa 
samma lagar en vidsträcktare tillämpning, och 
stadfästade dem derigeuom. Linné arbetade så 
undan för vetenskapen, att hans like ej kunde 
uppträda förrän, sedan genom nya materialier, 
ämne till en nästan ny vetenskap blifvit bildadt; 
men Thunberg hopade desse materialier så , att 
uppträdandet af en ny Linné blef omöjhgt. Och 
om Linné var en ära för Sverige, så var det må- 
hända Thunbergs förtjenst, att aldrig något an- 
nat land sedermera kunde frambringa hans like. 
Så skulle Biographen vilja bedömma Thun- 
berg i afseende på hans förtjenster om vetenska- 
pen. Men i afseende på Sverige äro de måhän- 
da icke mindre. 
