375 
till högre värf , som nu innehar Frih. EhrenjHeims 
plats i Samhället, och som i ett Tal, oförgäugli- 
gare än minnesvården, ty sanningen och snillet 
lefva deri , tolkat de förbindelser Staten och sam- 
tiden äro skyldige åt Ehrenheims minne. 
Äfven hufvuddragen af Friherre Ehrenheims 
caracter återfinnas deruti, tecknade med mä- 
starens hand. Några få, ur hans enskilta lif, 
kmma tilläggas. I yngre åren led Friherre Ehren- 
HEiM af högst försvagad helsa. En Läkare i Dres- 
den tillstyrkte bruket af enkel, men rå köttföda, 
för att upph jelpa en förlorad matsmältning. Ehren- 
HEiM ålade sig denna diet , och förbättrades. Un- 
der sitt vistande som Minister i Köpenhamn, 
kort derefter, trodde han sig ytterligare behöfva 
styrka sin helsa genom luftbad; och han gick 
hvarje dag ett stycke väg utom staden till en 
aflägsen skogspark, dit följd af den uppmärk- 
samhet, som sällan lemnar Diplomaten ur sigte, 
då man icke litet förvånades öfver, att finna Sv. 
Ministern, alldeles afklädd, vandra på de mest 
beskuggade ställen. Måttlighet, sinneslugn och en- 
kel lefnadsordning uträttade det öfriga, att be- 
vara åt honom en ostörd helsa in i ålderdomen 
och hans 7 5 år. Först då, det sista året af 
hans lefnad, syntes hans ädla drag och höga ge- 
stalt lutande tryckas under bräcklighetens tyngd. 
Friherre Ehrenheims yttre väsende var all- 
varligt och slutet, ehuru hans öppna hjerta och 
eldiga själ emottogo intrycken med liflighet, än- 
da till häftig skakning af hans lynne. Förmågan 
att ålägga sig denna skenbara köld, hade han 
förvärfvat under utöf ningen af sina offentliga hö- 
gre befattningar, der lugn och värdighet äro skyl- 
diga egenskaper. Han ägde dem under lyckans 
upphöjelse, och de utkräfde sin rät^ till allmän 
