284 
från detta Ögonblick helt och hållet åt det en- 
skilta medborgerliga lifvet. Han var sedan 1772 
förenad med en öm och älskad maka, Friher- 
rinnan Lovisa Ulrica Horn, och sysselsatte sig 
nu mera hufvudsakligen med en allvarlig vård 
om de landtegendomar han ägde, och med sin 
uppväxande familjs uppfostran. Såsom jordbru- 
kare väckte han snart allmänt uppseende. Framr- 
gången i hans företag var utmärkt. Ordning upp- 
stod i allt h var vid han lade sin hand; välmåga 
och trefnad spridde sig bland hans, under flei^a 
större egendomar lydai?,de,, talrika undediaf vande,, 
och visade, att jordägarens iii,tressen bäst vårdas 
af de arbetande, när han vårdar deras. Sådane 
förhållandeiTL fästade på Grefve Mörner Veten- 
skaps- Academiens uppmärksamhet, som d. 16 
Dec. 1801 invalde honom till Ledamot af dess 
då varande första Glass, h vilken hade Landthus- 
håUning och Stats-Economi till föremål. — Gref- 
ve Mörner uppfyllde med punktlig noggranhet 
hvarje anspråk som fädernesland, anhörige eller 
vänner med ijågot slags rätt kunde på honom 
göra. Af detta skäl var han, från 1765 till och 
med 1809, en särdeles verksam ledanxot af alla 
inträffande Riksmöten, vid hvilka han merendels, 
valdes till Ordförande af Banco-Utskottet, och 
emellan Riksdagarna hade han täta uppdrag att 
deltaga i Revision Öfver Banken och Riksgäldsver- 
ket. I sin vidsträckta slägts angelägenheter var 
han en oupphörligt tillitad rådgifsrare, och, vid 
alla inträffade dödsfall, af de efterlefvandes en- 
hälliga förtroende kallad till biträde. Inom de 
församlingar der han hade egendomar, hadp 
hans kloka råd vid ledningen af församlingens 
gemensamma afiarer förskaffat honom afgörande 
rätten. Under hans ledning ombyggdes kyrkorna 
i Ringkarleby och i St. Annae Kapell , och genom 
