3i 
Dessa oiiistäiidiglieter synas tala fÖr den ideeii att 
hela denna terrein kan innehålla samma vitriol- 
haltiga vatten, som der torde fås, ehvarest man 
nedsänker sig till behörigt djup, äfvensom att 
deri möjligen kunde finnas ett så beskaffadt la- 
ger, som förser vattnet med de deri upplösta salter* 
För att härom komma till någon kunskap, 
anmodade jag Apothekaren i Ronneby, Hr G. 
Bruun att låta genomgräfva denna terrein till 
några alnars djup , hvilket han med mycken be- 
redvillighet verkställde och skickade mig prof pä 
jorden ungefär för hvar fot af genomskärningen. 
Näst under gräsbetäckningen ligger en röd jord, 
som i första påseende liknar ett vittradt och ut- 
lakadt jernhaltigt mineral, men den är snarare 
att betrakta såsom en pulverformig bränntorf och 
förbrinner med torflukt och lemning af mycken 
och jernhaltig aska. Derunder förefaller en hvit- 
^rå fm jord, som efter torkning liknar mergei, 
men är icke annat an så kallad väslera eller fint 
kiselmjöl, som är olöslig i syror och med soda 
smälter till glas. Denna öfvergår småningom till 
en art götja, af förstörda vegetabiliska lemnin- 
gar ; derunder kommer en två fots bädd af sam- 
manpackad sphagnum , som vid första öppnandet 
är ofv^antill ljusgul och luktar hepatisk, men 
svartnar i luften, och i hvars nedre del ligga 
inväfda, ännu alldeles oförstörda breda och långa 
blad af vattenväxter. Derunder kommer ett par 
fot af en särdeles fin götja, begagnad till bad. 
Denna götja hvilar på fin hvit sand, som vid- 
tager vid ungefär 8 fot under jordytan. Djupare 
liar denna undersökning ej gått. Häraf synes så- 
ledes att beståndsdelarna af detta vatten icke 
härröra från något i brunnens granskap liggan- 
de hvarf eller lag af vittrande svafvelkis och alun- 
