io4 
turliga, synes gifva någon styrka åt denna miss- 
tanke. 
Det förtjenar anmärkas, att Atrjpce synas 
egentligen tillhöra öfvergångskalken, ocli att in- 
gen sådan är funnen i vår kritformation, som 
deremot är så rik på verkliga, perforerade Te- 
rebratulae. 
Bland våra större arter af Atrypa förekom- 
mer en och annan, hvars yttre synes antyda, 
att den hör till Entogyr ee, eller till de med inre 
spiralrullar försedda Terebratuliter QSpirifer 
Sox^*), . ehuru hela deras yttre habitus, och 
den olika structuren af Cardo synas motsäga 
en förening af dem med Entogyrae bland fö- 
regående genera. 
VII. Terebratula. 
Testa aequilatera, inaequivalvis; valvae majoris na- 
te producta, apice perforato. 
Cardo dentibus duobus. ^^3* 
Från alla föregående slag ten skiljer sig Te- 
rebratula medelst det större skalets perforerade 
rostrum, genom hvars öppning hos det lef van- 
de djuret går en sträng, medelst hvilken detsam- 
ma är fästadt vid stenar eller vid andra krop- 
') T. é\, Atrypa tumida. 
Såsom måhända hörande till detta genus förljena 
jemföras: 
A7 ohtusa Sow. Min. Conch. T. 269 (Spirifer). 
A7 oblata Sow. Min Conch. Tab. 268 (Spirifer). 
') Terebratula Lamarck, Cuvier, Nilsson, Sowerbv &c. 
— Terebratulites Schloth. et Auct. — Anomitce aper-- 
t(e Wahlenbebg. 
