235 
tyrs skulle han, utan egen handläggning vid ver- 
kets mera mekaniska arbeten, icke uppfattat 
planen för högre stats-ekonomiska åsigter, bland 
hvilka den nya Rikshufvud-boken, till båtnad och 
säkerhet för Statsverket, nu blifvit antagen- Hans 
tjen&t, såsom Stats-Commissarie, synes emedlertid 
varit den första befordran, som innebar en be- 
löning. Nästan alla föregående befattningar, ha- 
de blott varit mödosamma tillfälliga uppdrag. 
WiRSÉN fästade likväl vid dessa lägre grader, 
samma alfvar och värdighet, som sedermera 
vid de högsta embeten. Missförstådd derutin- 
nan, att, då han sökte gifva vigt och betydenhet 
åt tjensten, mången trodde det han utkräfde så- 
dant för sin person, undgeck han icke detta klan- 
der, som är afundens omdöme. — Det är så 
vanligt, att yngre, med några lof vande egenska- 
per utrustade tjenstemän, anse de lägre befatt- 
ningarna blott såsom trappsteg, hvilka de lätt- 
sinnigt kunna hoppa öfver, för att skynda till 
ett högre mål, dit de syfta. Detta är icke säl- 
lan kännetecknet på lycksökaren. Att Wirsén ic-» 
ke var det, kan skönjas af de förtroenden, till 
hvilka han i stället uppsöktes. Bland sådana, 
hvilka af honom visserligen icke kunde efter- 
sträfvas, må, såsom exempel, nämnas, det han, 
1807, förordnades, att biträda H. Exc. Friherre 
ToLL, Presid. Friherre Lagerhejm och Öfversteii 
AF ScHENBOM, vld reglerandet af d^ värfvade trup- 
pernas passevolance-ärender; att 1808, gemen- 
samt med Kammar-Collegium, utarbeta förslag 
till författning om en allmän krigsgärd; att 1809 
granska Armeens Provianterings-stater; att, s. 
å. gemensamt med Statsrådet Adlersparre m. 
fl., utarbeta förslag till en författning om in- 
JK, A. H, 1B2']. St. J. 16 
