229 
'slutligen 1 823 till Riddare och Conimeiideur af 
Kongl. Maj:ts Ordeo. Han blef, 1812, Adlad, 
under N:o 2222, med bibehållande af sitt namn; 
efter fälttågets slut, i8i5, upphöjd till Friherre, 
under N:o 347, och 1826 till Grefvelig värdig- 
het, hvartill han likväl icke sökt introduction. 
Denna rättighet blef först af hans son, efter fa- 
drens död, 1827, begagnad. 
Grefve Wirsén var gift, den 23 Sept. 1804, 
med Ulrica Wilhelmina Bucht, född 1776, Dot- 
ter af Tobaks-Fabrikören Bucht och Christina 
Demander i Stockholm. I detta äktenskap hade 
han 4 barn. Sonen Axel Emil, född 1809, och 
Döttrar Edla Gustava Wilhelmina, Sigrid Hil- 
degard och Gunilla. 
Inom denna krets af älskvärd oragifning 
förde han gerna vänskapen och den förtroliga 
munterheten, och njöt då en lycka, till hvilken 
hans upphöjelse i allmänna lifvet, samt öfriga 
yttre förmåner, icke lade något annat värde än 
det, att han sjelf förvärfvat dem. Ett mera ly- 
sande lefnadssätt älskade han aldrig, såsom njut- 
ning eller af fåfänga, utan ålade sig blott såsom 
formell skyldighet. Men han var i ordets skö- 
naste bemärkelse, en frikostlig beskj^ddare. Den 
nödställde, den behöfvande; hela familjer, hvärs 
timmeliga väl berodde på ett kraftigt biträde 
och stöd ; förtjensten som sträfvade till eget och 
allmänt gagna, alla sådana föremål för varmt del- 
tagande, funno det hos Wirsén. 
Hans Landtgårdar vittna på en gång om en- 
kel trefnad och sorgfällig skötsel. Banerska ät-H 
tens åldriga slägt-säte, Djursholm, räddades af 
WiRSÉNS hand från ett nära allmänt förfall, och 
är nu åter en prydnad för sin ort. Stora upp- 
odlingar, sköna planteringar, förädlade hjordar 
