14 
dronefrosens uppkomst måste ligga längre tillbaka än några veckor, som i epikrisen 
anförts, men omöjligt att afgöra, om den ligger så långt tillbaka som 4 år eller 
därutöfver. Ehuru icke bevisligt förefaller mig i hög grad sannolikt, att njurens rör- 
lighet och sänkning gifvit anledning lill utspftnning af pelvis och genom ureterens kors 
ning af kärlet har denna utspänning till sist blifvit permanent och hydronefrosen 
sluten och definitiv. 
I fall II ha vi en kvinna, som icke genomgått partus och angående hvilken 
sjukhistorien upplyser, att den hydronefrotiska njuren var föga rörlig. Kvinnan 
var tunn och mager, kroppsvikt 44 kg; att en viss grad af abnorm rörlighet hos 
njuren tidigare funnits, lär icke genom den nämnda uppgiften kunna uteslutas. 
Hon har åtminstone habitus för rörlig njure. Huruvida ptosis af andra bukorgan 
fanns, upplyser tyvärr icke sjukhistorien. Symptomen, anfallsvis påkommande smärtor, 
ha här förekommit 10 år tillbaka i tiden. Annan orsak till dessa anfall än den 
hydronefrotiska förändringen af njuren fanns icke. Det lärer få lämnas öppet, hvil- 
ken första orsaken till njurbäckenets börjande utspänning varit, en viss rörlighet 
hos njuren som orsak lär icke kunna uteslutas. 
Fall III gäller en kvinna, som genomgått 6 normala partus, den sista för 1 Vä 
år sen. Detta fall är af särskildt intresse, då sjukhistorien bestämdt uppgifver trauma 
som orsak till åkommans början för 7 år sen. Hon skulle lyfta ett tungt föremål 
och märkte, »att något liksom föll ned mot underlifvet.» Samtidigt fick hon sveda 
och svårighet att kasta vatten några dagar. Sedan dess då och då haft symptom 
från sidan med smärtanfall. Det torde vara mer än sannolikt, att detta insättande 
af sjukdomen markerar en sänkning, en förflyttning nedåt, af njuren och sam- 
tidigt därmed smärtor och urinbesvär, antagligen augif vande utspänning af njuren. 
Alltså först utspänning af njuren på grund af rörlighet, resp. sänkning af d. s. 
därefter genom kärlets korsning med uretern fullt utbildad och sluten hydronefros. 
Fall IV gäller en kvinna, som genomgått o partus, och sedan 15 — 20 års tid 
haft smärtanfall. Vid dessa smärtanfall hade hon iakttagit, att smärtorna försvunno, 
då hon lade sig hopkrupen på den sjuka sidan. Det är svårt att förstå den gynn- 
samma effekten af detta läge på annat sätt än så att genom detta hopkrupna läge 
uppkom en förändring, en förskjutning uppåt af njuren. Men om så är, så är tyd- 
ligt, att också smärtorna framkallades af lägeförändriug af njuren, och då utbild- 
ningen af en verklig hydronefros äfveuledes talar för att smärtorna sammanhängde 
med tidigare utspänning af njuren, annan orsak till njurkoHk fanns ej, så är mer 
än sannolikt, att rörlighet af njuren var första orsaken till utspänning af bäckenet, 
samt att denna utspänning utvecklats till verklig hydronefros genom kärlets kors- 
ning med uretern. 
Fall V är visserligen icke af samma intresse som de föregående, då präp. vid 
op:n skadats, så att på detsamma endast ses antydd möjligheten till korsning mellan 
ett afskuret kärl gående till nedre hilus och ureteren, men ingen säker sådan kors- 
ning, men det är i annat liänseende, nämligen i fråga om b vad som iakttagits be- 
träffande smärtanfallen och hydronefrosens utveckling, af ett särskildt intresse. 44- 
