Trepanerade svenska kranier frän äldre tid 
då samtidig med de öfriga trepanerade kranier vi känna från Sveriges forntid, från 
Alvastra m. fl. st. härrörande från 200—400 e. Kr. Grafskicket kan möjligen också 
passa härtill, I meters nedgräfning i markytan; från Västerås omtalas visserhgen 
ej någon stenbetäckning af samma slag som vid Alvastra, men en sådan torde ej 
vara alldeles konstant vid dylika grafvar. Det som talar emot ett dylikt antagande 
är den låga nivån och närheten af sjön. 
Ur nivåsynpunkt skulle då den yngsta järnåldern, vikingatiden, bättre passa 
som tidpunkt för grafläggningen. Enligt A. G. Högbom (Uppland I, s. 49) och 
R. Sernander (Almgrens Kung Björns hög sid. 53) stod då Saltsjö — Mälarens nivå 
blott 3—4 m. öfver den närvarande. I inarlceu nedsänkta skelettgrafvar äro ej ovan- 
liga i Svealand; de äro framförallt iakttagna i Uppland merendels med runda eller 
fyrsidiga stensättningar ofvan jord. Dessa grafvar, som äro orienterade i väster 
(bufvudet) — öster tillhöra vikingatidens slut. 
Väl öfverensstÉImmande med såväl nivå- som fynd förhållanden vore en för- 
läggning af fyndet till medeltiden. Landhöjningen har då varit i det närmaste 
afslutad. Det af Molér omtalade kulturlagret tillhör tydligen medel- och nyare 
tiden; under t. ex. medeltidens midt torde det gilvetvis blott till en del ha existerat. 
Grafven, har således ej då haft det stora djup under markytan, som vid fyndtill- 
fället, och som vid en flyktig betraktelse närmast öfverensstämmer med nutidens. 
Orienteringen väster (hufvudet) — öster är också den kristna grafvens. Men mot 
en datering till medeltiden talar den omständigheten, att blott två skelett anträffats; 
man skulle från kristen tid väntat sig en kyrkogård med talrika människorester; 
det föreligger blott en ringa möjlighet, att arbetarne på stället iakttagit, men ej 
inberättat flera fynd än dessa med trepanationshål. 
Deras inventarienummer i Statens historiska museum är 14680». 
Jag går nu att beskrifva de båda kranierna och i samband därmed deras trepa- 
neringshål. 
Kranium från Västerås, n:o 1. 
(Fig. 1). 
Ett brungrått kvinnligt kranium utan ansiktdel, defekt i tinningtrakterna. In- 
torkad blålera täcker fläckvis benen. 
Profillinjen i norma temporalis utgående från nasion höjer sig något öfver 
glabella, fortsätter därifrån ganska vertikalt uppåt pannbenet följande en sagit- 
tal ås till tuberhöjd och går sedan långsamt stigande bakåt. Hjässlinjen är nästan 
horisontal till vertex, sedan starkt bågformigt sluttande till lambda, där en tydlig 
nackknöl vidtager. Denna är skarpt afsatt vid inion, där profillinjen böjer sig 
tvärt framåt och sedan i båge nedåt. Pann- och nack-knölarna äro väl marke- 
rade. På främre delen af hjässbenen å båda sidor om sutura sagittalis äro svaga 
men tydliga inlryckningar. Ofvan de låga ögonbrynsbågarna äro insänkningar men 
ej ofvan glabella. Hikhga intersuturall)en i sutura lambdoidea. Suturerna äro 
öppna, dock i begynnande slutning i sutura sagittalis bakom trepaneringshålet. 
