Trepaiierade svenska kranier från äldre tid 
med sin höga glabella och sina kraftiga ögonbrynsbågar gifver en bestäuidt man- 
lig iiaraktär åt kraniet. Näsan har varit hög. Pannbågindex är 86, interorbital- 
index 26,7. 
Trepaneringshålet. (Planschen fig. 4) 2,5 cm. bakåt från sutura coronalis är 
ett hål, som omfattar med sin vänstra del sutura sagittalis. Hålets bakre kant är med 
hela det begränsade benet dessvärre borta. Hålets bakre främre diameter har varit 
minst 21 mm. Dess största frontala bredd är 16 mm. Formen på hålet har tyd- 
ligen varit njurformig med konvexiteten åt vänster. Måtten äro tagna vid inre 
öppningen. Mot denna sluttar kanten, som åtminstone framåt omärkligt öfvergår 
i tabula externa. Ytliga öppningen är ungefär 26 mm. bred. Kanterna äro tyd- 
ligt läkta. Öppningen angifver sig såsom ett trepaueradt hål. Ägaren har säkert 
lefvat länge efter trepanationen. 
Utom detta Sundbj^-kranium hafva vi från Östergötland, som jag ofvan 
nämnt, ännu trenne trepanerade 
kranier, nämligen dem, som Gustaf 
Retzius beskrifver i »Crania sue- 
cica antiqua» år 1902. Fyndet 
gjordes 1900, och vill jag här enligt 
Retzius lämna meddelande om det- 
samma och beskrifningar af kra- 
nierna. »Man hade funnit männi- 
skoben i en stor sandkulle i när- 
heten af Alvastra järnbanstation, 
och på uppdrag af K. Vitterhets-, 
Historie- och Antiquitets-akademicn, 
hvilken underrättats om fyndet af 
lektor G. Adlerz i Sundsvall, ut- 
förde doc. Oscar Almgren en nog- 
grann undersökning af kullen. Han 
fann därvid en gammal begrafnings- ÖsteVgötlanX' 
plats eller ett graffält med en hel 
rad af grafvar, hvilka enligt en beskrifning från år 1873 voro angifna genom olika, 
öfver jordytan uppskjutande, låga kullar och stensättningar, som senare försvunnit 
genom platsens bebyggande. Icke mindre än ungefär 20 skelett påträffades vid 
denna utgräfning och begrafningsplatsen tycktes ändock vara uttömd». I nästan 
hälften af grafvarna funuos grafgods, hvarigenom åldern för begrafningsplatsen 
kunnat bestämmas till de första tre århundradena af vår tideräkning. Af de tjugo 
funna kranierna voro ej mindre än tre stycken trepanerade. Af dessa trepanerade 
kranier, som jag varit i tillfälle att närmare studera, länmar jag här af bildningar 
i kopior efter Retzius. Dessutom har jag genom statens historiska museum 
erhållit fotografier i naturlig storlek af trepaneringsbålen å två af de RETziusska 
kranierna (Planschen fig. 5 och 6). 
