17 
sluta sig till den vanliga förekomsten av en kronisk gastrit vid den flegmonösa enteriten. 
I våra båda fall kunde en kronisk gastrit mikroskopiskt tydligt påvisas, i 3 fall 
(Belfeage och HEDENIUS, MoissBjEw, Mc Oallum) fastställdes den redan makro- 
skopiskt, i Matthes' fall är den sannolik på grund av levercirrhosen och i Ungeb- 
MANNS fall synes den möjlig, liksom den ej kan anses utesluten i de 3 återstående 
fallen. Möjligheten av en sekretionsanomali är således anatomiskt given, och dess 
förekomst kan exakt bevisas för tvenne fall, nämligen Taylor och Lakins och 
vårt första. I dessa båda fall har ett fiskben kunnat passera ned i duodenum med 
bibehållen fasthet, alltså med bibehållna kalksalter; så lätt som kalksalterna i dessa 
ben låta sig extraheras med saltsyra, har här alltså förelegat en mycket avsevärd, 
kanske fullständig saltsyrebrist i ventrikelu. 
På detta vis tro vi, att man genom den analys, som det förefintliga materialet 
tillåter, kan komma fram till ett positivt resultat såväl beträffande den allmänna 
patogenesen vid den flegmonösa enteriten som även angående frågan om, varför 
sjukdomen just inträtt i förehggande fall. Samtidigt kunna vi ej underlåta att i 
korthet framhålla den ätiologiska identitet, som med det vunna resultatet för ögonen, 
kan sägas råda mellan den flegmonösa inflammationen i tarm, ventrikel och oesophagiis; 
säkerligen äro dessa processer endast olika lokalisationer av en och samma sjukdom. 
Samtliga tre pubHcerade fall av primärt (ej från omgivningen fortlett) diffust fleg- 
mone i oesophagus tala mycket bestämt (se Hessler) för sjukdomens uppkomst 
genom lokal infektion, och även för den flegmonösa gastriten är deima genes ofta 
den sannolikare, även om fallen relativt säflan giva bestämda hållpunkter härför; 
en misstanke, att främmande kroppar förmedlat infektionen, uttalas av flera för- 
fattare (se särskilt Hosch). Vidare ha Huguenin och Cheinisse påpekat den 
betydelse såsom predisponerande moment vid uppkomsten av en flegmonös gastrit, 
som den kroniska gastriten och den därunder rubbade ventrikelkemismen äga; vi 
kunna här tillägga, att även i det fall av flegmonös gastrit, som finnes förvarat i 
det patologisk-anatomiska museet i Lund, och som nyligen publicerats av Troell, 
konstaterades mikroskopiskt förekomsten av en uttalad kronisk gastrit. Med nämnda 
antagande erhållea även en naturlig förklaring till den ofta framhållna (Kaufmann) 
relativa talrikheten av flegmonös gastrit hos alkoholister. Att saltsyrebrist vållar en 
minskning i ventrikelns skydd mot bakteriell infektion, belyses ju f. ö. vackert 
genom Stiedas undersökningar om frekvensen av infektion efter gastroenterostomi. 
Även här samla sig således bevisen till förmån för uppfattningen om en lokal 
genes. En metastatisk uppkomst av en flegmonös gastrit är med all sannolikhet 
mycket sällsynt; endast i tvenne av de nu till över 90 uppgående, publicerade fallen 
är en dylik uppfattning någorlunda tillfredsställande motiverad, nämligen i Löwbn- 
steins båda välanalyserade fall av osteomyelit med tillstötande flegmonös gastrit. 
Men även mot dessa fall kan framhållas, att bakterierna, trots deras förekomst i 
blodet, dock ej på något annat ställe i kroppen givit upphov till en metastatisk 
varig inflammation; den uppfattningen är således näraliggande, att även i dessa 
fall en lokal affektion (mekaniskt skarlegörande, blödning) åtminstone såtillvida 
Luuds UuiTeraitets ÅrsskrifR N. F. Afd. 2. Bd 9. 3 
