Bidrag till kännedomen om uppkomsten af cystanjurar 13 
tände i riktning mot njurbäckenet, så kunna dylika bilder ej tänkas uppkomma på 
annat sätt äu att samlingskanalerna af obekant anledning afsnörts och de nedanför 
afbrottsställena befintliga styckena kollabert och genom rosorption spårlöst försvunnit. 
Att en undergång af samlingsrör egt rum framgår dessutom äfven deraf att glome- 
rulushaltiga cystor med längre eller kortare kanalbitar ligga lager öfver lager ända 
ut mot ytan utan förbindelse med samlingskanaler och utan samlingskanaler i sitt 
omedelbara grannskap. Att samlingskanaler dock en gång fört fram till dem är 
säkert, ty vi veta att det metanephrogena anlaget alltifrån början ju står i så intim 
förbindelse med samlingskanalerna att det öfverkläder som hufvor dessas spetsar, 
och synes just samlingskanalernas utväxande vara den kraft, som tränger de efter 
samHngskanalerna uppklufna styckena af metanephrogena anlaget ut mot periferien, 
betingande glomerulis hvarfvisa anordning. 
När nu, såsom sålunda här skett, den till en dylik metanephrogen hufva fö- 
rande samlingskanalen går under, finnes för den händelse anlaget i fråga ej äfven 
samtidigt resorberas, knappast annan möjlighet än, att det efter en mer eller mindre 
afsevärd utveckling cystavandlas, när sekretionen från glomerulus och epitel inställer 
sig. På samma sätt kommer tydhgen förlop[)et att gestalta sig, äfven i det fall att 
den från det nephrogena anlaget sig utvecklande kanalen hunnit få för))indelse med 
en samlingskanal (Textfig. 3) innan afbrottet af samhtigskanalen eger rum. 
Härmed förnekas tydligtvis ej att cystor äfven skulle kunna uppstå derigenom, 
att det metanephrogena anlagets kanaldel utan att förbinda sig med sin motsvarande 
samlingskanal växte ut förbi denna, men genom att, såsom ofvan gjorts, lägga 
afbrotten å samhngskanalerna till grund för förklaringen af alla de i dessa njurarna 
förekommande defekterna i kanahsationen, får man en fullt tillfredsställande, på 
faktiska förhållanden grundad, enhetlig förklaring af dessa defekter i här undersökta 
och kanske äfven i andra cystanjurar. 
Vill jag till slut sammanfatta resultatet af denna undersökning, kan detta 
göras i följande punkter. 
a) Cystorna i denna cystanjure äro retentionscystor. 
b) Afbrotten i kanalisationen ligger i alla möjliga nivåer af samlingskanalerna. 
c) Genom afbrott på samlingskaualerna kunna samtliga kanalisationsdefekter 
förklaras. 
d) Cystavandlingen sitter ej i någon bestämd kanaldel utan uppträder dels i 
de delar der väfnadsmotståndet mot utvidgningen på grund af väfnadens areolära 
beskaffenhet är ytterst ringa, dels vid högre intrakanahculärt tryck äfven i de med 
cirkulär bindväf omgifna samhngskanalerna. 
