6 
med ytterst stora vanskligheter att följa en bestämd kanal tvärs igenom njuren. 
Ligga de deremot mera spridda, isärträngda af cystor och mäktig bindeväf är det 
relativt lätt. 
Af de cystanjurar från nyfödda jag undersökt — från 4 nyfödda — har endast 
en uppfylt de vilkor ifråga om frihet från inflammatoriska förändringar, som ofvan 
förutsatts, på samma gång som den lämpat sig för användandande af rekonstruk- 
tionsmetoden. Det är de hufvudsakliga resultaten af de efter denna njure företagna 
rekonstruktionerna jag nedan vill meddela. 
Njuren stammar från ett 14 dagar för tidigt födt foster. Angående de here- 
ditära förhållandena bör framhållas, att cystanjure lär hafva iakttagits hos en moster 
till familjemodem. Af barnen är det första friskt; det andra dog vid födelsen, f ull- 
gånget, hade typiska cystanjurar; det tredje i ordningen är det hvarifrån den nu 
undersökta njuren tagits; det fjerde lefver friskt; det femte dog vid födelsen ungefär 
fuUgånget, (obduktion vägrad); och det sjätte lefver friskt. 
Vid obduktion af det tredje fostret visade sig inga missbildningar annat än 
från njurarna. Den ena njuren vägde 20 gm, den andra 68; bägge innehöllo massor 
af småcystor, de största ung. 3 mm. i diameter. De största, och i förhållande till 
njurarnas storlek tlesta cystorna funnos i den lilla njuren. Uretererna i närheten 
af njurarna utgöras af soHda ung. 1 Vs mm. tjocka bindeväfssträngar, hvilka ned 
emot blåsan företedde tydligt lumen. Njurbäcken ej urskiljbara, deras plats intages 
af lucker bindeväf, i hvilken man finner rester af calyces. Dessa sträcka sig upp 
in i njursubstansen som tunnväggiga grå rör. Någon skilnad mellan märg och bark 
är ej markerad; cystorna i största rikedom ut mot njurarnas periferier; dock synas 
åtskilliga äfven nedemot de centrala delarna. 
Å mikroskopiska snitt visa sig bägge njurarna af ungefär samma utseende med 
den skilnaden, att bindeväfven är rikligare i den större njuren, hvarjämte här en 
ganska stark och utbredd rundcell sinfiltration förekommer, under det den mindre 
njuren på stora områden är helt fri från rundcellsinfiltration och i öfrigt endast 
företer denna förändring i ytterst ringa grad. GlomeruH äro i allmänhet väl utveck- 
lade, i eh del af cystorna dock små, atrofiska. 
Epitel i kanaler och cystor är mycket växlande. I en del cystor är det tunnt 
endothelliknande, i andra cubiskt eller till och med högt cylindriskt. Ej sällan 
finner man i samma cysta å ett område tunnt, å ett annat högt cylindriskt epitel. 
I fråga om urinkanalerna är epitelet lågt kubiskt i de perifera finare kanalernä; i 
samma mån som kanalerna sammanflyta eller tilltaga i groflek blir epitelet högre 
för att i san)lingskanalerna utgöras af höga cylindriska celler (plansch 1 fig. 2). 
Då den lilla njuren såväl i förhållande till sin storlek innehöll de flesta cystorna 
som ock derjämte på stora områden var helt fri, på andra endast helt obetydligt 
inkräktad af en sparsam rundcellsinfiltration, valdes denna för rekonstruktion. 
Rekonstruktionen utfördes på vanligt sätt med vaxskifvor samt i 200 gångers 
lineär förstoring. 
De frågor jag nu genom rekonstruktionen hoppades få besvarade voro 1) läget 
