afvika från den interstitiella väfnaden i normala njurar, att den i de förra är långt 
rikligare samt derjämte i stor utsträckning lucker, areolär, erinrande om den inter- 
stitiella väfnaden i embryonala njurar. 
Som skäl för sia uppfattning angående kanalisationsaf brottens mera underord- 
nade rol för cystabildningen framhåller Jägerroos, att kanalisationsafbrott kunna 
förekomma utan cystabildning. Han anför dervid, att s. k. Riesennieren ocb bypo- 
plastiska njurar kunna förete afbrott, men likväl kunna sakna cystor, hvarjämte han 
hänvisar dels till ett af Meyer ^ beskrifvet fall, der tub. contorti saknades, men der 
det oaktadt inga cystor framgingo ur de utvecklade malpigbiska kropparna dels till 
s. k. Fecknieren hos kalfvar. I fråga om den sistnämnda förändringen är dock 
dess väsen för litet utredd för att man skall kunna yttra sig derom och likaså är 
Meyei's fall för oklart, för att det skall kunna anföras som bevis (kanske cirkula- 
tionsrubbningar, kanske för kort varaktighet hos de cellrika massorna mellan glome- 
ruH och tubuli recti för att cystor skulle hinna uppstå?) Beträffande de s. k. Rie- 
sennieren slutligen är uppträdandet af cystor i dem det vanliga (Schenkl) ^, men i de 
fall der de saknats, har kaoske såsom i Schenkrs hithörande fall kärlsystemet varit 
betydligt reduceradt. I Schenkl's fall af Rieseniiiere utan cystabildning fans emellertid 
icke blott afbrott utan här var äfven den interstitiella substansen mycket lucker och 
här fans sålunda enhgt Jägerroos alla betingelser för cystabildning och dock bade 
den uteblifvit, antagligen beroende på cirkulationsförhållanden, hvilka i detta fall af 
Schenkl omnämnas såsom i hög grad reducerade. Det är dermed ock tydhgt, att 
den för förklaringen af cystabildningen af Jägerroos i första linien framskjutna jäm- 
viktsrubbningen mellan den interstitiella och den parenchymatösa väfnaden i njurarna 
ej heller är helt af görande, ehuru väl naturligtvis den interstitiella väfnadens motstånd 
mot kanalernas utvidgning till cystor måste vara af ej ringa betydelse. Förutom 
kanaUsationsafbrott och jämviktsrubbning mellan njurväfnaderna, hvilka moments 
betydelse för cystabildningen är klar, spelar alltså åtminstone emellanåt andra obe- 
kanta faktorer in hämmande eller befordrande processen. 
Hur uppstå nu å ena sidan jämviktsrubbningen, å andra sidan kanalisations- 
af brotten i cystanjurarua? Beträffande jämviktsrubbningen har den ju sin grund i 
förekomsten af stora massor lax, areolär bindeväf ; dennas öfverensstämmelse med den 
embryonala njurbindeväfven åt från flere håll framhållen (t. ex. Schenkl, Jägerroos) 
och på grund af denna öfverensstämmelse har den äfven blifvit uppfattad som 
persisterande embryonal bindeväf, hvilken äfven vid organets vidare utveckhng t. ex. 
i cystanjurar från vuxna individer i stor utsträckning skulle bibehålla sin embryo- 
nala karaktär. 
Hvad vet man då om sättet för afbrottens uppkomst? Den rådande menings- 
skiljaktigheten i denna punkt är redan ofvan berörd. Den Virchow'ska uppfatt- 
ningen, enhgt hvilken afbrotten å kanalerna skulle bero på inflammatoriska processer, 
kan ej hafva någon allmän giltighet redan på den grund, att, äfven om inflamma- 
■ Virch. Arch. Bd 173. 
