R.esultaten af de talrika undersökningar, som utförts för utforskande af orsaken 
till uppkomsten af de s. k. cystaiijurarna kunna sammanfattas derhän, att under 
det ett fåtal forskare i cysta bild ningen se en svulstprocess, flertalet uppfatta cystorna 
som retentionscystor. Hur retention kommit till stånd, derom äro anhängarna af 
denna sistnämnda tolkningen ej ense, i det somliga anse det för retentionens uppkomst 
nödvändiga af brottet i kanalisationen uppkommet genom en kongenital missbildning 
antingen på grund af bristande sammanslutning af de bägge kanalanlagen, (Mkykr, 
ScHENKL m. fl.) hvarutaf njurkaualerna enligt den nu allmänt gängse uppfattningen 
bildas eller genom en kongenital afsnöruing af urinkanaler (Ruckebt), under det 
andra antaga afbrottet beroende på inflammatoriska processer (Vikchow). 
Då hos njurcystorna inga egenskaper, hvilka varit af den beskaffenheten att 
de endast kunna tydas som svulstkaraktärer och sålunda tvinga till rubricerandet 
af cystorna som svulster, påvisats och då den väfnadsproliferation i cystaväggarna, 
hvilken emellanåt iakttages, väl kan uppfattas som enbart en följd af utspänningen 
och den genom retentionen framkallade retningen samt då slutligen för flertalet af 
cystor i cystanjurar deras egenskap af retentionscystor är uppenbar, måste försöket 
att tolka cystanjurarna som cystadeuomatösa bildningar anses misslyckadt. 
Mot den enklare tydningen af cystorna som retentionscystor, kan deremot intet 
anföras, och då, såsom nämnts denna tydning är odisputabelt riktig beträffande fler- 
talet cystor, har den fått stor anslutning. 
Att emellertid enbart ett afbrott i kanalisationen inom njuren skulle vara till- 
räckhgt för framkallande af dessa retentionscystor, som cystanjurarna uppvisa, be- 
strides af Jägebeoos Utan att frånkänna kanalisationsafbrottet en viss betydelse 
för cystabildningeu, framhåller han under hänvisning till den mikroskopiska under- 
sökningen af sina fall, att för uppkomsten af cystorna hufvudsaken är en congenital 
rubbning i jämviktsförhållandet mellan de pareuchymatösa och de interstitiella delarna 
i organet och för de egenthga cystanjurarna är det kvarstående embryonala till- 
ståndet hos den interstitiella väfnaden enligt Jägerroos tiUräckligt för rubbning af 
den normala väfnadsjämvikten. Och faktiskt synes äfven i öfverensstämmelse med 
Jägerroos uttalande den interstitiella väfnaden i cystanjurar regelbundet i så måtto 
» Arb. au8 dem path. Institut der Univ. Helsingfors. Bd 2, 1908. 
