här funna beroendet ej anses Vid försök med thiomjölksyra har jag t. ex. ej 
lyckats konstatera det. Det är visserligen alls ej så att thiomjölksyrans oxidations- 
hastighet förlöper proportionellt med syrgastrycket. Nej, avvikelsen från detta enklaste 
beroende är ännu större än från vad beträffar thioglykol syran. Thiomjölksyrans 
oxidationshastighet är alltså ej ens proportionell med potensen 0,6 av syrgaskon- 
centrationen. Vid försök att fastställa dess beroende erhöllos dock alltför växlande 
värden, för att de skulle kunna tjäna ens till ett preHminärt svar på denna fråga. 
Man får det intrycket, att någon av de influerande faktorerna är svår att hålla 
konstant. Möjligen är det vätejonskoncentrationen. Försöken borde i så fall upp- 
repas med de möjligheter man nu har att medels vissa utvalda substansblandningar 
garantera en konsta»it reaktion. - Även thioglykolsyrans beroende var ej alldeles 
konstant, men där voro växHngarna rätt obetydliga, så att den ovanangivna regeln 
utan svårighet framträdde. 
5) Katalytiskt påverkande av thioföreningarnas syrgasupptagande. 
De atomgrupper, som betinga den levande cellens autoxidabihtet, verka helt 
säkert ej i en ren vattenlösning utan i en ytterst komplicerad miljö. Det blir 
därför en uppgift att undersöka även här ifrågavarande thioföreningar i en dylik 
miljö. Därvid stöter man emellertid på den stora svårigheten, att man ej till- 
räckhgt. känner arten av den miljö, i vilken de autoxidabla grupperna befinna sig. 
Cellen får ju tänkas som ett heterogent kemiskt system, med vitt skilda bestånds- 
delar i de oHka delarna. Hur de autoxidabla grupperna äro fördelade där, därom 
vet man intet med bestämdhet, eller ens med någon grad av sannolikhet. För att 
emellertid trots denna brist [)å ledning vid sammansättningen av den miljö, vari 
jag skulle undersöka de ifrågavarande thioföreningarna, ändå få någon utgångs- 
punkt för mina studier, valde jag helt på måfå att lösa thioföreningarna i ett par 
högt komplicerade organiska medier, nämligen dels mjölk, dels ägguleemulsiou och 
undersöka deras syrgasupptagande där. Resultatet var en viss minskning i syrgas- 
upptagandets reaktionshastighet, när mjölk var mediet, men däremot en utpräglad 
stegring, när ägguleemulsion användes, såsom framgår av de här nedan meddelade 
tabellerna vad angår thioglykolsyran. Liknande resultat erhöllos också för thio- 
mjölksyran och åtminstone vad beträffar förhållandet till ägguleemulsionen även 
för cysteinet. 
TABELL 5. 
2 gram thioglykolsyra neutraliserades med kalilut och späddes med vatten 
till 20 kem. och fördelades sedan på två rör. Till det ena sattes ytterligare 40 kem. 
vatten, till det andra 40 kem. av en 10 °/o-ig ägguleemulsion (10 gram äggula ut- 
rörd med vatten till 100 kem.) 
