13 
ej ha någon effekt på cysteinets oxidationshastighet. Vi skulle alltså här ha ett exempel 
på ett helt olika förhållande hos så pass närstående föreningar som cysteinet och 
de båda av mig undersökta thiosyrorna. Annars är ju manganet välkänt som oxi- 
datiouskatalysator. 
I detta sammanhang vill jag erinra om Gabriel Bertbands det sista året 
offentliggjorda undersökningar över manganets förekomst hos djurorganismerna. 
Det synes av dessa undersökningar, som om alla organ hade en låt vara minimal 
manganhalt. Avenså vill jag erinra om Lunings ^ iakttagelse, att askan av buk- 
spottkörteln är alldeles särskilt manganhaltig. 
För att tabellerna ej skola missförstås vill jag nämna, att jag ej fäster något 
avseende vid smärre differenser i dem. Huruvida alltså järnkloriden i små mängder 
verkar obetydligt fördröjande på oxidationshastigheten o. s. v. må lämnas därhän. 
Det är endast de kraftiga katalytiska verkningarna, som tabellerna avsett att belysa. 
För ett säkerställande av de mindre framträdande verkningarna hade behövts mer 
genomförda studier. 
^ W. LuNiNG, Die anorganischen Bestandteile des Pankreas, Diss. Wurzburg 1899. 
(Tryckningen avslutad den 26 februari 1913.) 
