Lungembolin är otvifvelaktigt numera för både kirurgen och gynekologen den 
mest fruktade postoperativa komplikationen särskildt efter laparotomierna och detta 
af flera orsaker. Den uppträder ofta alldeles oförmodadt, är ej möjlig att med 
säkerhet eller ens med sannolikhet förutse och ej heller möjlig att förekomma, och 
den uppträder oftast först så långt fram under konvalescensen, att både den ope- 
rerade själf, hans anhöriga och operatören anse honom utom all fara, hvilket redan 
gör, att dödsfallen beroende på denna komplikation te sig i synnerlig grad upp- 
rörande. Den förorsakar vidare ej sällan nästan momentan död eller i andra fall 
död efter en kort men ohygglig dödskamp, och den uppträder slutligen med dödlig 
utgång efter bukoperationerna, om också absolute taget sällan, dock så pass ofta, 
att den efter operationerna för exempelvis myom, icke-inklätndt bråck, kronisk 
appendencit ra. fl. torde med nutida aseptik, anestesimetoder och operationsteknik 
vara på många kliniker den vanligaste dödsorsaken'. 
Kunskapen om lungembohn och om dess betydelse som postoperativ dödsorsak 
är ej synnerhgen gammal. Wirchow tillkommer, som bekant, förtjänsten att på 
1840- och 50-talen först hafva utformat emboHbegreppet och på basis af patologisk- 
anatomiska iakttagelser och djurförsök hafva lagt grunden till hela emboliläran. 
Under 60- och 70-talen vidgades kunskapen om embolins och infarktens patologiska 
anatomi genom experimentella och patologisk-anatomiska arbeten af särskildt Panum, 
CoHN och ConNHEiM. De lungembolidödsfall, som iakttogos under dessa emboli- 
lärans första decennier, hade nästan alla träffat patienter med interna, akuta eller 
kroniska sjukdomar eller barnsängskvinnor. Så finner man uti Bångs ^ arbete från 
år 1880, i hvilket han sammanställt de i Utteraturen då meddelade dödsfallen 
af obturerande hmgemboU: tillsammans med hans egna inalles 88 fall, att den 
dödande lungembolin uti 24 af dessa fall uppträdt under akut febersjukdom (pleurit, 
pneumoni, tyfoidfeber m. fl.), uti 35 fall å individ med kronisk sjukdom (bjärt- eller 
kärlsjukdom, lungsjukdom, buktumör, hjärnsjukdom m, fl), uti 20 fall under 
puerperiet samt endast uti 9 fall hos patienter med traumatisk läsion (oftast fraktur 
å nedre extremiteterna) eller efter operation. 
1 Beträffanda lungembolins betydelse som postoperativ dödsorsak å Lunds kirurgiska och 
