beräknade lungembolimortalitetsproceuten efter appenditcitoperationer inom de olika 
åldersklasserna. 
Äfven om man tar hänsyn därtill, att den här erhållna mortalitetssiffran för 
åldersklasserna öfver 65 år torde vara rätt osäker, baserad som den är på små tal, 
så framgår dock med all önskvärd tydlighet af denna tabell, att lungemboli risken 
efter appendicitoperationer tilltager med lefnadsåldern ända upp i de högsta ålders- 
klasserna. Och då det knappast torde finnas någon orsak, hvarför appendicit- 
operationerna i detta afseende skulle intaga någon undantagsställning, så synes det 
mycket sannolikt, att lungemboliriskens tilltagande med stigande lefnadsålder är en 
allmängiltig regel efter äfven de öfriga här ifrågakommande operationerna. 
Ofvaustående tabells mortal itetssiff ror, jämförda med resultaten erhållna i den 
föregående framställningen, angifva äfven, hvilket synes mig vara af ett visst in- 
tresse, att risken för dödande lungemboli efter appendicitoperation tyckes för indi- 
vider ötVer 40 år vara nästan lika stor som efter operationer för gallsten eller myom. 
Resultatet af denna utredning angående lungembolifallens lefnadsålder må i 
korthet formuleras på följande sätt: Lungemholi förekommer alls icU som postoperativ 
dödsorsak å individer under 15 år, uppträder mycket sällan som sådan å individer 
undei- 30 år\ oftare å individer mellan 30 och 45 år och med störst frekvens först 
bland de opererade öfver 45 års ålder; äfven inom dessa högre åldersklasser tilltager 
säkerligen lungembolirisken med stigande lefnadsålder. 
Är patientens allmäntillstånd före operationen af någon betydelse för upp- 
komsten af postoperativ lungemboli? Hos åtskilliga föregående författare finner man 
den meningen företrädd, att dåliga, nedkomna patienter skulle vara mera utsatta 
för lungeniboli än de med opåverkadt allmäntillstånd. Till belysande af denna 
punkt må ur ifrågavarande kasuistiks sjukhistorier anföras följande data. Af de 
4 cancer ventriculi-fall, som aflidit på grund af postoperativ lungemboli, företedde de 2 
före operationen tämligen godt allmäntillstånd, var 1 rätt nedsatt och 1 mycket 
nedkommen. Om 3 af de 4 fallen med kronisk appendieit säges uttryckligen, att 
de voro friska och krya; likaså om alla 3 bråckpatienterna, som efter operationen 
afledo af lungemboli. Af de 4 gallfallen vore de 3 före operationen vid god eller 
tämligen god vigör, den 4:de, som opererades under akut stadium, däremot med- 
