35 
Uti den egna kasuistiken har sålunda nära ^/s af de postoperativa lungemboli- 
dödsfallen — 28 af 45 — inträffat mellan 5:te och I3:de dygnen efter operationen, 
ett mindre antal — 6 fall — under redan de första 4 dygnen, vidare 5 fall under 
3:dje veckan samt slutligen 6 fall senare än 3 veckor efter operationen. Alla de 
7 puerperala dödsfallen hafva inträffat under 2:dra och 3:dje veckorna efter partus. 
Till jämförelse må anföras de motsvarande siffrorna för 362 fall från ofvannämnda 
litteraturkasuistik. uti hvilka uppgift finnes om tiden för den dödande lungembolins 
inträde: af dessa befinnas 223 fall — alltså äfvenledes nära Vs — hafva aflidit 
under 3:dje till 14:de dygnen, 35 fall, af hvilka dock flere med säkerhet haft trom- 
bos redan före operationen, under de 2 första dygnen, 20 fall under 3:dje veckan 
samt likaledes 20 fall under 4:de veckan eller än senare. Af denna utredning 
framgår sålunda, att nära ^/s af alla postoperativa hingemboUdödsfall inträffa mellan 
4:de och 14:de dygnen efter operationen och att de återstående dödsjallen fördela sig 
ungefär lika på de första dygnen, 3:dje veckan och tiden efter 3:dje veckan. 
Beträffande de fall uti den egna kasuistiken, som aflidit under redan de första 
dygnen, finner man vid närmare granskning, att det företrädesvis gäller {)atienter, 
som redan före operationen varit dåliga och nedkomna (försummade akuta appendi- 
citfall som n:r 17 och 20 eller akut gallfall med abscess som n:r 9 eller af magrade 
kakektiska cancerpatienter som n:r 4, 24, 31). De fall, som aflidit senare än 2 
veckor efter operationen, komma strax nedan att afhandlas i annat sammanhang. 
En fråga af stort intresse beträffande lungembolins klinik är den, huruvida 
och huru ofta dessa patienter förut under förloppet efter operationen förete några 
symtom, som kunna betraktas som förebud till den kommande katastrofen. Då 
embolin i lungarteren enligt hvad här ofvan utredts i en del af fallen med säker- 
het stammar från tromb i vena iliaca eller i vena femoralis, så skulle man a priori 
vara benägen förmoda, att en del af ifrågavarande patienter före den dödande lung- 
embolins inträde företett också khniska symtom af trombos från endera benet. 
Så är emellertid ej förhållandet. Uti tidigare lungembolikasuistiker finner man 
visserligen åtskilhga sådana fall, där pat. postoperativt fått först en khniskt tydlig 
trombos och först därefter en dödande lungemboH, men man finner sådana fall 
endast sparsamt meddelade, blott som enstaka undantagsfall. Och uti det egna mate- 
rialet upplyser sjukhistorien endast beträffande ett enda (n:r 42) af alla dessa 45 post- 
operativa lungembolidödsfall — och uti intet af de 7 puerperala — , att patienten 
förut företett trombossymtom (uti detta fall 42 lindriga sådana under 1 ä 2 veckor). 
Då nu kliniskt otvifvelaktig trombos i endera benet ingalunda är någon sällsynt 
postoperativ komplikation å Lunds och Malmö sjukhus, kan man af detta material och 
äfven j)å grund af de nyss nämnda endast sparsamt förekommande uppgifterna i 
litteraturen draga den slutsatsen, att för opererade patienter med tydliga kliniska 
symtom af trombos i endera benet är risken för en dödande lungemboU relativt mycket 
liten. Detta till synes öfverraskande sakförhållande finner rimligtvis sin förklaring 
däruti, att vid kliniskt tydliga lokalsymtom af trombos uti ett ben oftast finnas 
