coccer och Rdbesch ^ lyckades efter injektion af stafylococcer få aflägstia troraber, 
endast där han iiöggradigt rubbade cirkulationen genom underbindning af venen. 
Äfven kan här på goda grunder anföras den allmänt-khniska erfarenheten, att man vid 
verklig pyämi relativt sällan ser multipla tromboser. Och f. ö. förefaller det i 
och för sig tvifvelaktigt, om den uti ifrågavarande fall säkerligen både kvantitativt och 
kvalitativt mycket beskedliga sårinfektionen, som ej gifver kliniskt några som helst 
lokalsymtom (se sid. 38), skulle tillföra blodet bakterier eller bakterietoxiner i nämnvärd 
mängd eller erforderlig mängd för att åstadkomma aflägsna tromber. På basis af 
egna djurförsök och efter en grundlig granskning af hela frågan, säger också Zuk- 
HELLE^: »Es hegt kein Beweis dafiir vor, dass entfernt vom Oit der Infektion die 
Mikroorganismen Thrombose hervorrufen können», och äfven Lubarsch » framhåller, 
att »das Eindringen und die Ansiedelung von Mikroorganismen im Blute allein 
meist nicht geniigt um Thrombose zu erzeugen». 
Äfven från andra synpunkter är infektionsteorien otillfredsställande och svår 
att bringa i öfverensstämtnelse med data och erfarenhetsrön. Så torde de post- 
operativa lungembohdödsfallens växlande frekvens inom olika åldersklasser (se sidd. 
22—24) vara mycket svår att förklara för infektionsteorien. Hvarför skulle indi- 
vider under 15 år vara fullkomligt skyddade för postoperativ dödande lungemboli 
och risken sedan tilltaga med lefnadsåldern (se sid. 24), om den lungembohn för- 
orsakande trombens bildning mest berodde på sårinfektion? Vidare borde rimligt- 
vis, om infektionsteorien vore riktig, Inngembolidödsfallen uppträda vida oftare 
efter hiparotomier för akuta infektiösa bukåkommor än efter *rena» laparotomier f 
Men i själfva verket förekommer dödande lungemboh oftare efter t. ex. myom- 
operationer eller cancerlaparotomier än efter operationer för adnexinflannnationer 
eller peritonit och appendicitoperationerna på fri mellantid visa uti Lund-Malmö- 
kasuistiken med ej allt för små siffror hka stor lungemboHmortalitet som opera- • 
tionerna för akut appendicit (sid. 14). data, hvilka likaledes tala emot, att infektionen 
är den bestämmande etiologiska faktorn. Äfven skulle man, om de postopera- 
tiva tromberna och embolierna berodde på sårinfektion, vänta en minskning i deras 
antal vid förbättringar i aseptiken. Sista decenniets framsteg i aseptik, bland hvilka 
det obetingadt viktigaste torde vara införandet och det konsekventa bruket af 
' Rueehch: Experiinei.t.-lle rntcrsMchu.i-i-n iiher die Bezielinngen .ler Staph vlococcus pvo- 
genea aureus zur infectiösen Venentlm>,ni,ose. Beiträge z. klin. Chir; hd 75; 1911; s. 579: »So 
die Stanung allein als dispoiiieren<ies Moment, sondern dass eine Stagnation des Bliites, wie sie 
duich eitie Unterbindung ye!scliiitt\'ii uini, notwendijr ist, nm Thrombose zu erzeugen.. 
» Zuehei.lk: Experimentelie rnteisn< lningen uber die Beziehungen der Infektion und der 
Fibringerinnung zur Thrombenbildmig. Ziegler.s Beiträge; bd 47; 1910; s. 5Ö7. 
* Af intresse i detta samband är en uppgift af Friedemann (1. c. s. 467), att i Rostocks 
kirurgiska material trombosprocenten är nng. lika stor efter snbkutan fraktur (l,5<>/o på 340 fall) 
som efter akut varig csteomyelit (1,8 «/o på 275 fall) i ne<lre extremiteterna - flertalet af dessa senare 
fall äro dock yngre individer med alltså mindre trombosdisposition. 
7 
