53 
måste enligt min mening åtminstone tills vidare betecknas som rent hypotetisk. Vi 
hafva all anledning förmoda, att förändringar i blodet själft ofta — exempelvis vid 
kloros, leukaemi, cnncerkakexi, marasm och sannolikt j)ostoperativt — äro en etio- 
logisk faktor af stor vikt för trornbbildningeii. men om dessa Uodjör ändringars art 
hafva vi, så vidt jag kan finna, ännu ingen säker eller ingående kunskap, blott hypo- 
teser. Här synes mig en för hela trombosproblemet sannolikt viktig punkt ännu 
vara outredd. 
Efter denna granskning af frågan om de |)Ostoperativa trombosernas etiologi 
skulle jag till slut som min uppfattning vilja framhålla, att den förut närmare af- 
handlade nedsättningen af hjärtverksamlieten och rul)l)nin,uen i cirkulationen, som 
ofta åtfölja en operation, särskildt en laparotomi, i många af de hitiiörande fallen 
äro tillräckliga att i förening med förut förefintliga kärlliiräml ringar m. m. f()rklara 
den postoperativa trombosens uppkomst, men ingalunda i alla fallen. Så kunna 
de kända etiologiska trombosfaktorerna ej förklara, hvarför en medelålders, till 
synes fullkomligt frisk och stark person med oklanderligt hjärta och kärlsystem 
efter en kort narkos och en lätt operation utan nämnvärd blodförlust för t. ex. 
rörhgt bråck eller kronisk appendicit med p. pr. läkning och i allo normalt efter- 
förlopp, får postoperativ trombos, som leder till dödande lungemboli. I dylika fall 
synes mig uppkomsten af postoperativ trombos tills vidare vara en oförklarad gåta, 
på hvilken man framdeles måhända skall finna svar genom fördjupad forskning 
angående de förändringar i blodet själft, som kunna gynna eller betinga tromb- 
bildn ingen. 
Beträffande de postoperativa trombosernas profylax kan jag efter denna ut- 
redning af etiologif rågan fatta mig kort. Då den postoperativa tromben ibland kan 
bero på infektion, så är gifvetvis fullgod aseptik äfven från denna liksom från alla 
andra synpunkter ett bestämdt önskemål. Emellertid tror jag det ej vara någon 
utsikt, att genom ytterhgare skärpning i aseptiken få någon nämnvärd minskning i 
antalet postoperativa tromber och embolier, då infektion, som ofvan utredts, enligt 
niin mening ej spelar någon etiologisk roll för flertalet tromber, resp. dödande 
lungemboher efter de »rena» laparotomierna. Den ofta anförda och af många oin- 
fattade satsen: »Die Verhutung der Thrombose ist eine Frage des Asepsis» är så- 
lunda enhgt min bestämda mening oriktig. 
Vida större tilht synas mig då de profylaktiska åtgärder förtjäJia, som afse, 
att på olika sätt stärka hjärtverksamheten och underlätta cirkulationen: genom att 
redan före operationen gifva hjärtstimulantia åt alla med dåligt kärlsystem eller 
otillfredsställande hjärtverksamhet, under opeiationen om möjhgt undvika större 
blodförlust och genom att under efterförloppet låta den opererade tidigt utföra 
aktiva och passiva benrörelser i sängen, ofta växla kroppsläge, få lindrig massage 
å benen, tillåtas »fruhaufstchen» — utan öfverdrifter —, få andningsgymnastik med 
djup respiration, vidare tidigt få laxera med tarmuttömning till motverkan af tarm- 
pares och meteoriam samt tillföras vätska i tillräcklig mängd och få hjärtstimulantia, 
