7 
kymatösa nef riten mera sällan torde ge anledning till blödningar i inre organ. 
Men vid placentarlösningen är det sällan eller aldrig fråga om skrumpnjure, ja i 
många fall icke ens oni en verklig parenkymatös nefrit, utan endast om en albu- 
minuri, den som Leyden betecknat med ordet havandeskapsnjure. Icke heller från 
detta håll synes man därför kunna få stöd för uppfattningen om äggvitans bety- 
delse för plac. lösningen. 
Det återstår då att tänka sig, att såväl äggvitan som plac. lösningen båda 
kunna vara verkningar av en gemensam, bakom dem liggande orsak. Man tänker 
då osökt på eklampsien. Jag har redan nämnt, att Paul Bar just med liänsyn 
härtill kallat placentarlösningen för eklampsism. I många publicerade fall har pla- 
centarlösningen också förekommit tillsammans med eklampsi, så i tre av våra fall. 
Bar stödde sin förmodan därpå, att han i ett fall vid obduktionen iakttog 
samma förändringar, som man ofta iakttager efter döden i eklampsi. Nekas kan 
heller icke, att allmäntillståndet vid placentarlösningen i mycket liknar förhållan- 
dena vid eklampsi och eklampsism. Huvudvärk, kräkningar, pulsens beskaffenhet, 
synrubbningar, ödem, samt framför allt urinens beskaffenhet, allt är symptom, som äro 
gemensamma för båda sjukdorasformerna, och som tyda på ett gemensamt ursprung. 
Äggvitan skulle då vara att uppfatta såsom ett symptom av den allmänna 
graviditetsintoxikationen, som för oss ännu är endast hypotetisk, men som alla om- 
ständigheter tvinga oss att antaga, därför att den står i överensstämmelse med 
fakta och bidrar att förklara dem. Denna förgiftning framkallar i ett fall eklamp- 
sism, i ett annat eklampsi, i ett tredje placentarlösning, i ett fjärde kanske alla 
dessa symptom. I god överensstämmelse härmed står att vid eklampsi ofta iakt- 
tagas blödningar i olika organ, vilket vi nu sett vara fallet vid den förtidiga pla- 
centarlösningen. 
Klart är, att med denna uppfattning icke är given någon förklaring till pla- 
centarlösningens uppkomst, utan problemet flyttas endast över till att bhva en del 
av det stora och ännu olösta eklampsiproblemet. Men det iir säkerligen en vinst 
Uksom en lättnad för kommande forskning, om man iitun att i^oni tvånj^ jia fakta 
kan subsummera dessa olika sjukdomsformer under en enlietli- synpunki Och dot 
ser för mina ögon ut, som om det icke skulle dröja i-^a liinue, iinian den np{»fatt- 
ning blir allmän, som i albuminuri, nefrit, eklamp.sisni, placentarlö.sning blott ser 
olika grader eller olika former av ett och samma grundlidande. Det förekommer 
mig. som om även från patologiskt-anatomiskt håll en hknande uppfattning skulle 
vara möjlig. Åtminstone utesluta icke de senaste undersökningarna av Leopold 
Meyer och Lohse över vissa placentarförändringar en sådan uppfattning, och den 
förre antyder t. o. m. det perspektiv, som även från denna synpunkt öppnar sig 
över sambandet mellan infarktbildningar, vissa egendomliga hålrum i placenta samt 
de stundom iakttagna förändringarna i placentarvävnaden vid efterbördens förtidiga 
lösning. 
