helt och hållet dominerar i kalkstenarna. Ogygioearisskifferns graptolitfauna tillåter 
oss att inom bildningen ifråga särskilja alldeles sannna zoner som i Skånes undre 
dicellograptusskifler, dess trilobitfauna åter har så mänga karakteristiska arter gemen- 
samma med den öfre orthocerkalken (särskildt centauriiskalken), att ogygiocarisskif- 
Fig. 11. 
Ogygiocarisakiffern å lokal 1, Andersön. 
iern med bestämdhet kan sägas vara ekvivalent därmed. Vi ha sålunda i ogygio- 
carisskiffern ett viktigt förbindelseled, då det gäller att för denna del af sihiren 
parallclliscra Skånes af graptolitfacies karakteriserade skiffrar med de trilobitförande 
kalkstenar, som dominera i öfriga delen af Sverige. 
Benämningen ogygiaskiffer blef så vi<lt jag kunnat Hnna först använd af 
liKÖGGER, 1884, för i Norge förekommande bildningar, i ålder ungefär motsvarande 
var öfre didymograptusskiffer och undre dicellograptusskiffer tillsammans. För svenska 
silurlagers vidkommnnde infördes ])eiiämnii)geii ifråga 1893 af Wiman. Han be- 
tecknade liärmed den serie svarta skiffrar med inlagrade kalkstensband, som fler- 
städes i Jämtland förekommer niirmast of van orthocerkalken. Redan 1872 hade 
LiNXAKssoN observerat dessa biMningar pa flera stallen fp.i .Vii <"•!! Tt- 
(iiu-na, vid Räcksjön ocb Ön=;vodsl>ä<-ken! or-b 1^7^) .iniiiuMnilei ' -ta 
graptolitskiffern > i Skåne. Vax par nya fyndorter aii-afvo. 
och (iäle 18i»9) iyi2 framlioll jag. att .lamtland^ ~ V - 
.som beriktigades till ogygiocarisskiffcr) ej var an ur;.!i 
(Bröggers 4 a a). Mina undersökningar a And. > - 
därstädes i den närmast ofvan orthocerkalk. m 
puNllus Hall; någon lou med Ihdtfmoyr. f/nnntHs il - - .... • . .:da<i 
