Tandens undre (proximala) del är vidgad och fortsätter stundom i en tunn 
skifva, troligen ett muskelfäste. 
Käkens längd högst 4 mm. 
Förekommer vid såväl B^ågelsåiig som Röstånga i zonerna med CUmacogr. 
puHllus Hall och Nemagr. gracilis Hall. 
Drepanodus verutus n. sp. 
Käken är enkel, glatt, okölad och vid den första tredjedelen ni' liiiigdfMi tiini- 
hgen tvärt omböjd i nära nog riit vinkel. Muskelfästet är relativt stoi t (.di till|>lail;Hh ; 
dess .sidor begränsas af låga, rundade lister, men basalkanten iir (.jinun (.( li miiKhe 
tydlig. Tanden afsmalnar redan från midten mot spetsen och lillspetsninueii sker 
därf()r så småningonL Tvärsnittet är, frånsedt en grund fåra ii hvardera sidan, 
i det närmaste cirkelrundt. 
Fi-ån Drepanodus falcatus ii. sp. och Drepanodus rohusfus n. sp. skiljes den liitt 
genom sitt cirkelrunda tviusnitt, sin smäckrare form, tvära onilxijning. mindre stor- 
lok (längden är endnst 1-1,5 mm) och sitt stora nni>kcirasto Arten f.irekomnier 
tan)ligen allmiint, såväl i Fågelsang som vid Röstånga, lilUannnans med IViljande. 
Drepanodus robustus n. sp. 
Tafl. 1, fig. 5. 
Enkel, relativt stor kiike med jämn böjning. Såväl den yttre konvexa som 
(len inre konkava kanten är tillskärpt, men sidoytorna aro jinnnt rundade. InnanlVir 
den konkava kanten fiimas en eller tvenne djupa fårot, längs hvilka käken olta 
synes sönderfläckt. Något egentligt muskelfäste (-platta) har ej kunnat iakttagas, 
utan vill det synas som skulle käken tämligen tvärt afslutas vid Itascn. .\rven 
tillspetsningen sker hastigare än hos de båda hiregående arterna, tillsanunans idimI 
hvilka den förekommer såväl i Fågelsång som vid Ki>stånga. 
Oordylodus ramosus n. sp. 
Det tillspetsade muskelfästet utgår vinkelrätt från ena ändan af den smala 
basen, som i andra ändan afslutas af en något uppåtböjd tagg (el. tand). Hufvud- 
tanden, d. v. s. den största och kraftigaste af tänderna, utgår från samma ställe 
som muskelfästet, fast naturligtvis åt motsatt håll, och är af ungefär samma längd 
som basen. Utanför hufvudtanden tinner man en amian dylik, utgående Irån nästan 
samma ställe som deima, men bajonetlformigt krökt, så att dess yttre del blir obe- 
tydligt divergerande från den förra. Mellan hufvudtanden och basens up|)åtb()jda 
s])ets finnas tvenne, parallella, nästan jämnstora, utåtriktade små tänder. 
Käken, som når en hingd af omkring 2 nnu, har anträrtats i ett ganska stort 
antal exemplar, särskildt vid lokal K ir> i l'ag('l^ii"^ 
